Для орієнтування в різноманітті житлових комплексів потенційні покупці часто зважають на клас житла. Проте, оскільки сегментація не закріплена законодавчо, цим користуються деякі забудовники, і часто самодекларований “бізнес” майже нічим не відрізняється від середньостатистичного “економу”.
Поняття класифікації житла набуло популярності на українському ринку в середині 2000-х років. Тоді відбувався бум нової нерухомості і будівельники хотіли виробити єдині правила гри, які б полегшили вибір житла для покупців. Проте з того часу жодна класифікація так і не була закріплена законодавчо. І навіть зараз далеко не кожен забудовник визначає клас житла з огляду на об’єктивні фактори. Натомість приналежність нерухомості до певного класу пояснюється лише маркетингової стратегію компанії.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Зараз на ринку житла присутні п’ять класів новобудов: економ, комфорт, комфорт плюс, бізнес та преміум.
Економ – це найдоступніший варіант. Найчастіше житлові комплекси (ЖК) цього класу знаходяться на околиці міста або навіть за його межами. Матеріали для стін і технології мають відповідати виключно критеріям безпеки та діючим будівельним нормам. Найчастіше до економу належать панельні або монолітно-каркасні будинки із заповненням стін піноблоком. Утеплення присутнє, адже воно давно стало невід’ємною частиною для будь-якого нового ЖК. Проте його якість, а також матеріали, знаходяться на найнижчому прийнятному рівні.
Для економу характерна відносно невелика площа квартир: від 18м2 для однокімнатних та від 35м2 для двокімнатних. Також це необмежена кількість квартир на одному поверсі.
Щодо території, то житлові будинки економ-класу найчастіше мають вільний прохід, найпростіші зелені насадження та об’єкти відпочинку. Навіть дитячі майданчики є опціональними. Хоча в реальності зараз важко знайти ЖК, в якому б забудовник не подбав принаймні про елементарний варіант.
Дуже часто економ-житло обирають молоді родини. Іще такі квартири купують просто для вкладення грошей. Потім вони стоять по декілька років зачинені і без ремонту. При цьому, за статистикою, сьогодні економ не є найбільш популярним класом житла серед покупців. Натомість першість належить комфорту.
Якщо житло економ-класу в столиці коштує в середньому близько 20 тис. гривень за квадратний метр, то “комфортна” квартира вартуватиме майже 25 тис. за квадрат. Разом із зростанням вартості покупець отримує й чимало серйозних покращень.
Так, квартири комфорт-класу будуються із якісних матеріалів. За рахунок цього вони мають кращий рівень шумо- і теплоізоляції. Більше того, якісне утеплення є одним із вагомих чинників, які з будівельної точки зору відрізняють комфорт від економу.
Також обов’язковою умовою для комфорту є транспортний компонент. Якщо “економний” ЖК може знаходитися будь-де, то “комфортний” – в місці з ефективною розв’язкою, як автомобільною, так і громадського транспорту.
Квартири в будинках цього класу обов’язково мають балкони, в тому числі – утеплені. На території будинку повинні бути обладнані зони відпочину, спортивні майданчики тощо. Іще одна важлива характеристика – це наявність паркомісць, принаймні у кількості 40% від загального числа квартир.
Також все більшої популярності набувають ЖК комфорт-плюс. Вони мають всі перелічені вище ознаки, а також одну чи декілька додаткових опцій. Наприклад, консьєрж, відео-нагляд або охорона території.
Зовсім до іншої ліги належить житло бізнес-класу. У столиці такі варіанти коштують близько 40 тис. гривень за квадратний метр. Для ЖК бізнес-класу обов’язковими є дизайнерський екстер’єр та інтер’єр. Вкрай важливим є використання екологічних матеріалів. Кількість паркомісць – не менше 80% від числа квартир. Також будинок має бути обладнаний лаунж-зоною, консьєржем і огородженою територією з ландшафтним дизайном.
Саме тому справжній бізнес точно не можна переплутати із комфортом – лише із преміумом.
Але деякі недобросовісні забудовники присвоюють своїм будинкам зовсім нерелевантні класи. Наприклад, є реальні кейси, коли класовість будинку “зростала” через рік після старту реалізації квартир в ньому. Варто зауважити, що таке зростання не супроводжувалось жодними технічними, технологічними чи інженерними покращеннями.
Окремо проблемою є визначення класовості житла поза межами столиці. Справа у тому, що багато де потенційні покупці просто не мають змоги порівняти реальний і самодекларований “комфорт” чи “бізнес”. Як наслідок, вони переплачують за нібито більш якісний та престижний варіант, який не має необхідних характеристик.
Одна із найголовніших причин такої ситуації – відсутність офіційних критеріїв для визначення класу новобудов. Проте сьогодні навіть добросовісні забудовники не лобіюють їх прийняття. Коли порівнювати житло, якому 15-20 років, і сучасне, то за технологіями й матеріалами теперішній економ зможе легко позмагатися із старшим комфортом.
А це означає, якщо критерії були б закріпленими,то вийшла б ситуація, схожа на нинішню проблему з Державними будівельними нормами: коли ти слідуєш нехай навіть застарілим критеріям і стандартам, або втрачаєш можливість взагалі належати до будь-якого із класів.
Адже, враховуючи неповороткість українського законодавчого механізму, вкрай малоймовірно, що формальні вимоги дійсно встигали б за будівельними реаліями.
Другий фактор – це невисокий середній рівень поінформованості потенційних покупців. Багато людей вірить рекламі і думають, що клас новобудови є визначальним. І навіть при фільтрації варіантів на сайтах з пошуку нерухомості обирають опції певної групи. У свою чергу, цим користуються деякі будівельники, які тільки формально відносять власні будинки до вищого класу. За рахунок цього вони потім виглядають трохи дешевшими у порівнянні з ЖК, що дійсно відповідають всім критеріям класу. Але тільки при сліпому порівнянні.
Отже основна порада – не орієнтуватися на клас житла, натомість дивитися на дійсно важливі для себе параметри. Серед основних – технологія будівництва, матеріали стін, інфраструктура, кількість квартир на поверсі, транспортний компонент, розташування комплексу, а також вартість. Такий підхід до вибору нерухомості точно буде важчим та більш трудомістким. Але навіть серед великої кількості варіантів ви зможете обрати ідеальне житло, яке матиме найкраще співвідношення ціна-якість саме для вас.
Дмитро Ісаєнко, секретар комітету з питань державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування Верховної Ради VIII скликанняКиевVласть
Чи любиш ти виділятися із натовпу? Це питання ми задали київським підліткам і звісно ж отримали позитивну відповідь. Більшість молоді у сучасному світі прагне самовиразитись. Але ж які саме способи самовираження популярні у наш час?
Ми провели невеличке опитування, результати якого показали, що більшість підлітків, майже 63% прагнуть виділитися неформальним одягом, тату або пірсингом, 17,5 % вибрали неординарну зачіску та яскравий makeup і лише 20% молоді не бачать сенсу в тому, щоб виділятися із натовпу.
Материал подготовлен в рамках Проекта "Юн-Пресс-KV"
Якщо ж ви все ж наважились на татуювання, то ми можемо вам порадити спробувати мистецтво бодіарту або розпису хной (мехенді).
Аніка Белінез є майстром з розпису хною на тілі: “Займаюсь я цим з 2008 року. Взагалі то, за професією я психолог, але мене завжди вабила індійська культура. Саме заняття – розпис хною, наснилося мені. З того часу я вирішила дізнатися про це більше і навчитися, адже розпис на тілі – це надзвичайно красиво.”, – з захопленням розповідає майстриня. Взагалі в Україні розпис мехенді не дуже популярний і тому Аніці довелося опановувати техніку розпису самостійно: “На даний момент я навчаю людей розпису мехенді, ділюся своїм досвідом. До мене також приходять люди, які хочуть зробити татуювання, але бояться, що не сподобається, сумніваються. Так як хна наноситься тільки на верхній шар шкіри, малюнок тримається від декількох годин до чотирьох тижнів. За допомогою цього можна експериментувати та врешті решт визначитися з татуюванням”, – зазначила майстриня.
Чи можна розглядати татуювання, боді-арт або розпис мехенді як види мистецтва? Більшість молоді вважають саме так, хоча це не є традиційними українськими видами мистецтва.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Стас Балакар мріяв стати юристом, як і його батько, але одного дня він зрозумів, що це не його покликання: “Якось у барі я познайомився з дівчиною, вона працює в тату салоні. Ми розговорилися і мене зацікавила її професія. Взагалі, я ніколи не думав про можливість працювати кимось окрім юриста, але завітавши до її тату салону я зрозумів, що хочу спробувати пізнати професію тату-майстра ближче. Спочатку я ніяк не міг навчитися малювати найпростіші візерунки хоча б на папері, тому що мистецтво малювання мені ніколи не давалося мені і взагалі я ніколи не вважав себе творчою людиною. Минуло майже 2 роки, поки я навчився професійно робити татуювання”, – розповідає свою історію Стас. Він зізнається, що за професією юриста він не працював жодного дня, хоча і з дитинства мріяв про це: “Професія тату-майстра мене настільки захопила, що я і думати забув про можливість працювати юристом. Ось уже 3 роки я роблю татуювання всім охочим, а кілька місяців тому закінчив курси на бармена. Мені вже 29 і я не збираюся припиняти робити тату, хоч вся моя сім`я проти цього. Вони вважають, що рано чи пізно мені доведеться покинути це юнацьке захоплення і тоді я залишуся без роботи, але я поки цим аж ніяк не переймаюся.” Зараз Стас користується великою популярністю серед любителів татуювання в Києві. Одна з його клієнток Катя Шней відверто захоплюється роботами Стаса: “Він чудовий майстер, його роботи можна назвати унікальними, бо багато ескізів для татуювання він намалював сам, на замовлення своїх клієнтів, так як більшість прагнуть, щоб їх малюнок був єдиним.”
Зараз можна побачити багато людей, які одягнені в незвичайний спосіб, такі собі неформали. Звісно ж,у сучасному суспільстві це мало кого дивує.
Олена Настенко саме така неформальна людина або ж як вона сама себе називає “епатажна особистість”: “Я з дитинства прагнула бути не такою, як інші. У 15 років я зробила коротку зачіску та перефарбувала волосся в синій колір. Зараз я навіть і не уявляю себе у іншому образі. Мій стиль унікальний”. До речі, дівчина успішно закінчила університет мистецтв та зараз працює художницею в різних проектах у Польщі: “Я малюю картини та займаюся декупажем – це перенесення малюнку з паперової серветки на різні поверхності. Сама техніка декупажу допомогла мені зробити неповторний дизайн своєї квартири”.
Материал подготовлен в рамках Проекта "Юн-Пресс-KV"
Якщо говорити про решту підлітків, а це майже 20%, то вони прагнуть самовиражатися іншими способами і аж ніяк не зовнішнім виглядом або своїми неформально творчими здібностями. А який твій вибір?
КиевVласть
Ветеран АТО із Василькова Олег Куксов не отримавши відповіді від міської ради щодо забезпечення житлом, звернувся за допомогою до місцевого правозахисника та кандидата у народні депутати по 94-ому округу Сергія Дронова. За його сприяння АТОвця поставлено на облік для отримання житла першочергово.
Про це KV повідомили у прес-службі кандидата у народні депутати Сергія Дронова. Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
“Епопея із отриманням квартир для ветеранів АТО триває. Герої повертаються додому, та, на жаль, “бойові дії” для них на цьому не завершуються. Тільки тепер ворог – корупція, халатність та свавілля чиновників. Своїм болем та обуренням з нами поділився інвалід війни, прапорщик 30-ї бригади, 2-го батальйону, 4-ї роти Олег Куксов: “У лютому 2019 року подавав в міську раду необхідні документи для поставлення на квартирний облік, однак відповіді від мерії не надійшло, жодного результату це не дало”, – повідомили у прес-службі.
Саме у той час містом почали говорити про місцевого правозахисника Сергія Дронова.
“Втомившись від безладу в органах місцевої влади, він відкрив приймальню та за два тижні роботи встиг допомогти більшій кількості васильківців, ніж народний депутат від цього округу за всі чотири роки своєї каденції”, – повідомили KV.
Тож Олег Куксов вирішив, що у боротьбі із бюрократами потрібно єднатися, і звернувся по допомогу до Дронова.
“Обурення і шок, ось що відчувають ветерани, після того, як ризикуючи своїм життям заради країни, повертаються додому, і замість подяки отримують від держави ляпас”, – розповідає адвокат Сергій Дронов, – “Ми негайно направили адвокатське звернення до Міської ради. І вже отримали результат. Нарешті, Олега Куксова взяли на облік і як інваліда війни забезпечать квартирою в першу чергу. Але питання лишається незмінним. Де був народний депутат від нашого округу? Відповідь у мене одна. Коли працівник не виконує свою роботу, як належить, його потрібно звільняти. При чому, починаючи із Верховної Ради. Саме тому я прийняв рішення балотуватися до Парламенту. Система має бути змінена. І прийшов час взяти відповідальність за це – на себе”.
Нагадаємо, як писала KV, як самовисуванець у Верховну Раду балотується молодий амбітний кандидат Сергій Сергійович Дронов 1986 року народження. Він народився, виріс і живе в Василькові. Про свій намір стати народним депутатом заявив за два тижні до виборів і відразу отримав підтримку виборців.
Читайте: У Василькові відкривається громадська приймальня кандидата в народні депутати Сергія Дронов
КиевVласть
На сьогоднішній день один гектар чорнозему спроможний давати від 15 до 25 тис. гривень прибутку щороку. А скільки отримуєш ти, у вигляді орендної плати за богом дану тобі землю? Розумію, соромно сказати.
Після розпаювання колгоспів, замість організованої спільної роботи зі своєю землею і своїм майном, селянам нав’язали оренду. Селян цинічно надурили, пообіцявши великі доходи від оренди та роботу на селі з високою платнею за неї.
Держава мала б супроводжувати ефективність процесів після розпаювання колективного майна - підтримати, організувати і роз'яснити селянам, що краще бути власниками аграрного виробництва на свої землі, а не віддавати землю і майно в оренду.
Держава повинна була і профінансувати при потребі спільно-колективні аграрні підприємства селян. Але цього не сталося. Держава кинула селян у вирій ринкових відносин, де вони програли оренді і жадібним фермерам, орендарям та олігархам.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Зараз селяни без роботи і без землі. Фактично, через оренду у селян вже забрали землю - селяни не мають відношення ні до її обробітку, ні до врожаю з неї. Земля належить селянам тільки на папері. Без землі селянин нічого не вирішує і тому не має роботи. Це необхідно змінювати. Час селянам повертати землю собі.
Землю селянину потрібно обробляти самостійно. І кращого способу, як робити це в об’єднанні з таким ж самими селянами не придумано, весь розвинутий світ в досягненні кращих результатів об’єднується.
В багатьох країнах Європи саме за об’єднавчим принципом існує так зване фермерство. Фермери за кордоном - це ті ж самі селяни в Україні. Вони об’єднуються, обробляють землю, спільно володіють тваринництвом і переробкою.
Та порівняння з Європою, мабуть, і недоречне – є приклади наших дідів, які спільно обробляли землю. І не тільки обробляли, але і захищали її. Кожне село було товариством власників землі, вільних власників – села формувалися тільки за суспільним об’єднавчим принципом навколо спільного обробітку землі.
І кожна спроба відібрати в українців землю закінчувалась боротьбою українського селянства за неї. Повстання в Україні в 21 сторіччі через землю безумовно неприпустимо. Та і ситуація не настільки критична. Просто необхідно зрозуміти, що селянин уособлення українського народу, як єдиного власника української землі.
Читайте: Повернення ресурсів українському народу
А те, що в Україна називають фермерами, – то такі ж орендарі, як і агрохолдинги, які хочуть тільки збагачуватися. Щороку купуючи нові машини і квартири, фермери, орендарі вимушені приховувати статки від селян і задобрюючи кашею на свято села чи паскою на Великдень. В той же час селянин не має змоги задовольнити нагальні побутові чи медичні потреби.
Більшість політиків вважають селян дурними, нездатними об’єднатися, нездатними зрозуміти, що в об’єднанні ефективність, висока продуктивність та непорівняльні можливості організації аграрного виробництва.
Ці горе-політики вважають селян бидлом, нездатним бути власниками аграрного підприємств і управляти ним. Ці політики-крадії хочуть, щоб земля була відібрана у селян за копійки, як у тих, які не мають права жити окрім як рабами-заробітчанами.
Такі політики є двох типів: які за вільний ринок землі та ті, які за оренду і “чорний” викуп землі під прикриттям мораторію на продаж землі.
Повернути землю собі - це значить:
1. Створити в селі Товариство власників землі, яке буде обробляти землю селян-учасників товариства. Фактично це самостійний обробіток землі її власником через участь у Товаристві власників землі. На початку існування Товариства можна наймати підрядні організації для обробітку землі.
2. Почати отримувати в Товаристві власників землі в 2-4 рази більші доходи від землі, ніж те, що отримує селянин від оренди.
3. Вимагати змін до законодавства, яке б передбачало право селянина-власника землі за його бажанням припинити достроково будь-який договір користування землею - чи то оренди, чи то емфітевзису.
4. Вимагати організації державного фінансування товариств, як єдиних суспільно-значимих аграрних виробництв.
5. Створювати і розвивати тваринницьку і переробну інфраструктуру на селі і бути її співвласником і отримувати ще більше доходів як справжні господарі.
6. Створювати власноруч нові робочі місця з гідною оплатою праці.
7. Вимагати від держави забезпечити дешеве споживче кредитування учасників Товариств власників для задоволення нагальних споживчих проблем, які накопилися за десятки років знущальної оренди.
Читайте: Яким має бути закон про обіг сільськогосподарської землі
Запропонована мною Народна земельна реформа – це та можливість, яка за ініціативою селян спроможна повернути землю селянину, повернути землю Українському народу та створювати добробут для селян і містян України.
На сьогоднішній день тільки кілька партій відстоювали продовження мораторію на продаж земель. Але це ще не значить, що ці партії захищають право українського народу, право селянина, бути уособленням українського народу, як власника української землі.
Саме підтримка партією позицій, що тільки українець може бути власником землі, що тільки селяни-власники землі може бути власником аграрного виробництва дає змогу партії називатися захисником української землі та українського селянства і тільки це є фактом, який підтверджує відстоювання партією інтересів українців, а не бізнесу чи будь-якого капіталу. Такі позиції є і моїми.
Перед тим, як голосувати за партію чи кандидата, треба визначитися, що їхня позиція співпадає з озвученою мною і підтриманою вами. А інше, будь то мовчання і відмовчування, чи якесь “бекання” і “мекання” про фермерів і добрих орендарів – шлях до поглиблення кризи, втрати народовладдя, втрати національних українських інтересів і держави.
Час діяти – ставати реальним власником землі, працювати на ній, отримувати справжні доходи, творити спільну країну для українців, а не олігархів та бізнесменів.
Ми є влада!
Читайте: Народна земельна реформа: як не дати вкрасти українську землю за лаштунками мораторію
Роман Головін, розробник і втілювач Народної земельної реформиКиевVласть
Цикл інтерв'ю з очільниками міст Київщини, який KV запустила в січні цього року, отримав неабиякий резонанс. Після публікації тієї чи іншої розмови до редакції надходить безліч відгуків від місцевих активістів та політиків. Хтось схвально ставиться до виголошених головами тез. Інші навпаки, дуже критично сприймають їхні відповіді. Запускаючи цей цикл, KV ставила за мету якомога досконаліше вивчити ситуацію у кожній громаді, роздивитися її з усіх боків та дати читачеві максимальне поле для роздумів. Допомогти у цьому нам взялися лідери місцевої громадсько-політичної думки. Сьогодні говоримо про Вишгород із співзасновником та керівником громадської організації “Рідне місто” Владиславом Дулапчім.
KV: Наскільки нам відомо, наразі продовжується судовий процес, де фігурує міський голова Олексій Момот. Що це за справа? Як проходять засідання?
Владислав Дулапчій: Нещодавно мало відбутися чергове судове засідання, але через відсутність прокурора, його перенесли на 1 серпня. Ця тяганина продовжується вже три роки, суд постійно переноситься на три місяці. Суть справи полягає у наступному: Момота та місцевих жителів Аркадія Маджанова, Дмитра Грищенка підозрюють у спробі отримання хабаря сумою 200 тис. євро за сприяння забудовнику. Це декілька багатоповерхівок по провулку Прожекторному у Вишгороді. Дуже скандальна історія, там досі є приватні будинки, мешканці яких відмовились віддавати житло під знесення в обмін на квартири. Один із них - Грищенко, сім'я яких прописала у своїй хатці 35 людей і вимагає квартири кожному.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Земля під тими будинками вже віддана забудовнику в оренду. Насправді цю ситуацію неможливо вирішити. Багатоповерхівки там вже заселені. А на місці хат заплановані дитячі майданчики чи якась зелена зона. Тому забудовнику не дуже вони й заважають.
KV: Чому, на вашу думку, затягується судовий процес?
Владислав Дулапчій: Я впевнений у тому, що отримання хабаря - це правда. Але наші реформовані правоохоронні органи далекі від ідеальної роботи. Коли розробляли операцію з затримання, правоохоронці, грубо кажучи, налажали. НАЗК, НАБУ, Київська обласна прокуратура дуже довго вирішували, хто має займатись цією справою, кожен хотів попіаритись на “цікавій темі”. У результаті слідство вела обласна прокуратура. І тепер захисники Момота апелюють тим, що справу мало вести НАБУ, оскільки йдеться про посадову особу і значну суму хабаря. І тільки на цих процесуальних порушеннях вони можуть витягнути Момота.
KV: Як у місті проводяться держзакупівлі?
Владислав Дулапчій: У міській раді взагалі не знають, що таке тендер. Більшість закупок здійснюється через укладання договорів без залучання у системі Прозоро відкритого аукціону, відповідно до цього відсутня будь-яка конкуренція. Бюджет розпилюється на декілька ФОПів - місцевих депутатів, друзів міського голови. Друг дитинства Момота Борис Матко встановлює у місті світлофори, дорожні знаки, ремонтує дороги, під'їзди, вивозить сміття і таке інше. Є ще два ФОПи - брати Рублівські, які за каденцію Момота отримали близько 20 млн гривень. Вони залишились у спадок від минулої влади і займаються благоустроєм міста. Також є ФОП Вязовцева, яка разом із братами Рублівськими протягом всієї теплої пори року займається обслуговуванням та ремонтом систем поливу, за каденцію Момота вони наремонтували вже більше ніж на 2 мільйони гривень. Це шалені кошти для нашого міста, які виділяються частинами по допороговим сумам.
Я багато разів приходив на сесії, виконком і задавав питання - який порядок набору підрядників? Якщо я теж ФОП і хочу встановлювати парканчики, де мені отримати інформацію? Ніхто не дає чіткої відповіді, кажуть, що закон не порушують. Таким чином сотні мільйонів розпилюються серед наближених до головного розпорядника бюджетних коштів – мера міста.
KV: Чи проводяться по цим фактами розслідування?
Владислав Дулапчій: Я подав вже близько 50 заяв в поліцію щодо порушень. Відкриті кримінальні справи. Нещодавно була ще одна ситуація - у дворі мого будинку почали встановлювати дитячий майданчик за 1 млн 388 тис. гривень. Привезли плитку, на ній етикетки. Я зайшов на “Edata”, знайшов цю закупівлю, відправив запит на додатки до цього договору, бо Момот не вважає за потрібне оприлюднювати всю документацію, побачив суму та кількість закуплених матеріалів. Потім зателефонував виробнику, який вказаний на етикетці. Мені назвали майже у 2 рази нижчу ціну, враховуючи доставку у Вишгород. Тут навіть не потрібно проводити ніяких розслідувань, достатньо зробити один дзвінок.
Так само закуповував ноутбуки у міську раду ФОП Новоселецький, який займається заправкою картриджів, закупкою паперу, стаканчиків, прибиранням снігу, стихійних сміттєзвалищ і багато чим ще. Якщо подивитись вартість цього ноутбуку у найдорожчому інтернет-магазині, то все одно виходить дешевше, ніж виділена із бюджету сума.
У під'їздах багатоповерхових будинків наразі проводиться заміна вікон, чим міська влада дуже пишається. Але і тут дивний збіг - виконавцем цих робіт став сусід начальника фінансового управління міськради ФОП Супрун. Правоохоронці вже вручили обвинувальні акти, у липні відбудеться перше судове засідання. Таких прикладів дуже багато.
KV: У місті велика кількість нелегальних перевізників. Через що склалась така ситуація?
Владислав Дулапчій: Це надзвичайна проблема і корінь її в тому, що прикриває нелегалів сам міський голова і його заступник Трохим Іванов. Взагалі у Вишгороді був один перевізник - ТОВ “Автолайн”, який їздить по 397 маршруту. У нього було близько 8 одиниць техніки, він возив усіх, в тому числі пільговиків безкоштовно. Кожного місяця згідно договору із міського бюджету він отримував 150 тис. гривень компенсації за міжміський і ще майже 50 тис. за міський маршрут №1. Але цей перевізник із іншої політичної групи і у Момота до нього давнішня особиста неприязнь.
Влітку минулого року замголови Трохим Іванов запропонував створити новий маршрут, на який хотів завести свого товариша з ТОВ “Європастранс”. Вони вигадали таке поняття, як “накатка маршруту”. Коли вводиться новий маршрут, дійсно автобус виїжджає з комісією, вивчається кількість пасажирів, інтервал руху, але це все безкоштовно. Вони ж запустили десяток спринтерів, які почали заробляти кошти. Це було незаконно, ми неодноразово викликали поліцію, одного разу спіймали водія у стані наркотичного сп'яніння. В решті решт нам вдалось документально довести, що вони не мають права перевозити людей і ті просто зникли.
Є в нас житловий масив “Ярославичі”. Більше трьох років там існує група нелегалів, зараз це близько 20 автомобілів. У них є “наглядач”, який збирає дань - 750 гривень за право нелегально їздити. Щодня це 15 тис. гривень, щомісяця - 450 тис. Організував це все депутат міськради Віталій Сардак за благословення Олексія Момота.
KV: Як щодо створення комунального транспортного підприємства?
Владислав Дулапчій: Коли ми почали докопуватись до цих схем, Трохим Іванов якимось чином зміг вмовити депутатів та мера створити КП “Вишгородпастранс”. Без розрахунків, пообіцявши депутатам землю, кіоски, вони його створили. Спочатку вони хотіли закупити 6 автобусів приблизно за 32 млн гривень. При тому, що у нас недобудовані садочки, школи, є величезні проблеми з комунікаціями. Тоді Момот почав розповідати, що із міського бюджету виділять 3 млн, далі КП почне працювати за власні кошти. Депутати повелись, проголосували за створення КП та придбали два автобуси у лізинг. Але ми намагались пояснити, що місцевим жителям тоді буде простіше поїхати із нелегалами, ніж великим автобусом, який зупиняється на кожній зупинці. Ніхто не прислухався. Маленький автобус пустили по місту, великий - до Києва. Крім того, почали планувати новий маршрут №396 із Вишгорода до Почайної (Петрівки). Аби податись на конкурс, потрібно мати більше 6 одиниць техніки. У створеного КП їх немає. Відповідно до цього, КП не має можливості заробляти кошти своєю діяльністю та просто дотується та буде дотуватись бюджетом допоки не з’явиться необхідний за умовами проведення міжміського конкурсу рухомий склад. В результаті перевізником було обрано ТОВ “АТН”, славнозвісне угруповання, яке пов’язують із зятем екс-міністра МВС Сергія Чеботаря. Вони обіцяли гарні нові автобуси, але зараз по місту їздять старенькі “Богдани”, які до того ж курсують по маршруту 397 автобусу на Героїв Дніпра, тому що на Почайну (Петрівку), як обіцяв мер, возити їм не вигідно. Крім того, цей маршрут не підписали у КМДА, але затвердив начальник транспортного управління КОР Володимир Чередніченко. Я запитав у нього, як можна було підписати, коли немає погодження, каже - “це моя зона відповідальності, я так вирішив, йдіть в суд”.
Тому маємо офіційний маршрут 397 Вишгород-Київ (Героїв Дніпра) і 396, який просто заліз зверху, і маємо групу нелегалів. Між ними постійно виникають конфлікти, доходить до бійок. Автобуси КП їздять напівлегально, оскільки тиждень тому “Укртрансбезпека” проводила рейд і виписала купу актів через відсутність дозволів.
Надзвичайні кошти на це витрачаються, вже майже 6 мільйонів, у місті повний хаос, тому ми готуємо чергову заяву до правоохоронних органів.
KV: Яка громадська думка щодо забудови набережної?
Владислав Дулапчій: Той попередній проект, який ми маємо сьогодні, більш менш громаду влаштовує. Там не буде забудови багатоповерхівками, планується пару футбольних полів, баскетбольне поле, декілька кафе. Але фінальної картини ніхто поки не має.
Багато спротиву на громадських слуханнях було, коли почали розповідати про будівництво центру розвитку для громадських організації, гуртків. Але місцеві жителі сказали, що на тому місці хочуть бачити тільки траву та дерева. До сьогодні не зрозуміло, чи будуть його будувати.
Роки три тому мільйон вже виділявся спільно із КОДА для проектної компанії, яка на даний момент розробляє також генплан міста. Тоді отримали 8 аркушів із незрозумілими картинками, почався скандал, але він якось затих.
KV: Як щодо скандальної забудови житлового масиву Ярославичі?
Владислав Дулапчій: Зараз вже з'явилися “Ярославичи-2”, будівництвом там займається компанія героя України Петра Шилюка "ДБК-Житлобуд". На місці історико-культурного заповідника “виросло” чотири величезні 25-ти поверхові будинки. Нещодавно ми були на нараді у губернатора Олександра Терещука, де народний депутат Ярослав Москаленко запевнив, що будівництво припинено. Але жителі сусідніх будинків стверджують, що там досі працює техніка. І на тій нараді було надано розпорядження розібратися. Тоді виконуючий обов'язки директора департаменту містобудування та архітектури КОДА Дмитро Ликов запевнив, що провів перевірку і знайшов факти порушень. Абсурдно, але саме він і підписав дозволи, завдяки яким почалось будівництво.
Наразі у забудовника забрали дозвіл на будівництво, скасували ряд актів. Але не дивлячись на це будувати продовжують, квартири продають.
KV: Чи має вплив на прийняття рішень міськрадою Ярослав Москаленко?
Владислав Дулапчій: Багато людей пов'язує Олексія Момота із Ярославом Москаленко. Але це не зовсім так. Принаймні так було на початку каденції Момота. Історія мера Момота починалася так: у 2008 я переїхав із Києва у Вишгород, де почав шукати однодумців. Знайшов таких депутатів як Олексій Момот і Максим Макаренко. Вони на той момент не розуміли навіть, як складати проекти рішень, в чому суть депутатської діяльності. У мене було в цьому трохи досвіду, я працював із Верховною Радою, Київрадою. Ми почали тісно спілкуватись і стали в жорстку опозицію до нині покійного міського голови Віктора Решетняка. Тоді було багато незаконних схем, про які ми почали заявляти. І разом з Момотом та Макаренком ми заснували організацію та газету “Рідне місто”. Втрьох ми йшли до того, щоб змінити минулу “злочинну” владу та зробити місто-сад. Макаренко більше бізнесмен, ніж політик, я - юрист, мені була більш до душі громадська діяльність, а Момот був звичайним підприємцем, який займався заправкою картриджів для принтерів, але мав великі амбіції та дуже захотів йти в мери. Ми його підтримали, у результаті чого на позачергових виборах він фактично “заскочив” у крісло голови із відривом від другого кандидата у 80 голосів.
За декілька днів до виборів по місту розповсюдили інформацію про його судимість. І тоді ми змусили людей не повірити, прокоментували як провокацію, а у довідці написали гарно - “непогашених судимостей не має”. Ми не обманули, але погашених судимостей було аж дві.
Було у нас дуже багато планів, ми дійсно хотіли показати, як можна розвинути місто. Перший місяць, поки Момот із усіма знайомився, ми домовились, що його не будемо турбувати. Тоді він зник і не повернувся до сих пір. Третій товариш, Максим Макаренко, тоді став депутатом, але незабаром через розчарування відмовився співпрацювати із Момотом і склав мандат. Але ми з Максимом продовжуємо йти до своєї мети і хтось із нас однозначно буде балотуватись на голову ОТГ.
KV: То Москаленко у місті нічого не вирішує?
Владислав Дулапчій: Тут залишилось багато управлінців, які були за минулої влади і які влаштовують на цих посадах Москаленка. Він усіх їх добре знає. Москаленко - дуже пластична людина, він завжди знає, куди подує “вітер змін” і вміє швидко реагувати на ці зміни. Але на той час ми розуміли, що залежність від такої людини нам не потрібна. В ніч, коли рахували голоси на виборах мера, він приходив із своїми заступникам, але мені здається, що вони до останньої миті не вірили, що Момот стане мером.
На даний час вони спілкуються з тих або інших питань міста. Звісно, що будь-який адекватний мер буде спілкуватись із народним депутатом його округу.
KV: Навіщо вам посада голови Вишгородської ОТГ?
Владислав Дулапчій: Вишгород має унікальне розташування, територія усього району дуже потужна. Але з кожною каденцію все складніше зберегти те, що було колись. За останні роки населення міста зросло приблизно на 10-12 тисяч людей. При цьому шкіл не вистачає, у садочки черга на запис близько 1,5 тисяч дітей. Комунікації тріщать через новобудови. Дорогами також ніхто не займається, із місцевого бюджету виділяють кошти на ті дороги, які мали ремонтувати забудовники. Пайову участь віддають квартирами чи хабарями. Потрібна зміна пріоритетів розвитку міста, якщо далі буде продовжуватись хаотична забудова, розповсюдження МАФів та беззаконня – життя жителів міста Вишгород дуже скоро стане нестерпним. І цілі у нас відповідні, такі, як і були на минулих виборах мера – показати, як потрібно працювати задля майбутнього наших дітей.
Читайте: Олексій Момот: “Сподіваюсь, новий губернатор не зупинить переїзд КОДА до Вишгороду”КиевVласть
Відсутність гарячої або холодної води місяцями, постійні прориви труб та інші аварії, невиправдано висока вартість ЖК-послуг, що весь час зростає, – все це далеко не повний перелік проблем українців в комунальній сфері. Наразі ця тема стала такою ж актуальною, як, наприклад, незадовільний рівень медицини, або бюрократія та “кілометрові” черги в Пенсійному фонді. Тарифи не відповідають якості наданих послуг. До того ж, захмарні ціни жодним чином не заважають комунальникам несподівано, “без оголошення війни”, відключати гарячу чи холодну воду в будинках (або завдавати інших незручностей мешканцям). Наприклад, кияни не так давно пережили майже піврічну відсутність гарячої води (коли помитися можна було лише за допомогою додаткового “обладнання”). Тож, на тлі перманентних проблем громадяни активно шукають вихід з цього “комунального рабства”, намагаючись позбутися “тазикової диктатури” комунальників, люди почали масово встановлювати в квартирах бойлери.
Та, вочевидь, державі і комунальникам геть невигідно, коли люди стають від них незалежними хоча б у чомусь. Відтак, на масове встановлення бойлерів Мінрегіонбуд зреагував оперативно, розробивши проект урядової постанови, що прямо протирічить низці положень чинного законодавства – в конституційній, цивільній галузях, а також у сфері захисту споживачів.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
В документі сказано, що власник квартири має змогу відмовитися від комунальних послуг лише тоді, коли, як мінімум, половина інших господарів житла і нежитлових приміщень в цьому будинку також від них відмовиться. Місцева влада буде розміщувати на своєму сайті перелік будинків-“відмовників” та почне приймати заявки на відключення. Оформлення цього документу схоже на порядок із радянських часів: в своєму “клопотанні” споживач має вказати причини відключення від центрального опалення і до того ж – надати проектну документацію, що описує технічні характеристики щодо альтернативи централізованому опаленню. Дивно, як місцеві комунальні “царьки” ще не змусили людей у кінці заяви вибачатися за їх бажання відмовитись від послуг! Далі ж доведеться чекати на дозвіл від спеціальної комісії, процес надання якого може розтягнутися на невизначений час.
З цього випливає, що споживачі не зможуть так просто відмовитися від централізованого постачання гарячої води та опалення, не пройшовши перед цим всі кола “бюрократичного пекла”. А чого лише варте правило, яке визначає достоту “радянську” й абсурдну норму: виявляється, замінити комунальну гарячу воду й опалення на бойлер або котел можна буде лише “колективно”! Мотивується таке обмеження тим, що воно допоможе зберегти систему опалення та гарячого водопостачання як таку. Мовляв, система опалення розбалансується, якщо від неї відмовлятимуться “точково”, а не цілими будинками. Виникає логічне запитання: кому потрібна така “збалансована система”, яка лише закріпачує людей, діючи за принципами комуністичного колгоспу?
Проте, як показує нинішня практика, навіть за великого бажання “відхреститися” від люб'язних послуг українського монополіста стає дедалі складніше. А перестати платити йому – взагалі майже неможливо. Ось приклад споживача з Дніпропетровщини, який звернувся до нашої Асоціації. Чоловік давно позбувся батарей, але йому все одно нараховували заборгованість за ЖК-послуги. Абсурд ситуації зашкалював: багатотисячний борг за послуги, що апріорі не надавалися, призвів навіть до погроз з боку постачальника і виконавчої служби позбавити громадянина його житла!
На превеликий жаль, вітчизняні можновладці та комунальники сприймають народ як “раба системи”, котрий не має права голосу і просто-таки зобов’язаний витрачати більшу частину зарплати на неякісні ЖК-послуги. А спроби українців вирватися с цього “замкнутого кола” породжують агресивний спротив влади у вигляді спроб протягнути антигуманні та протиправні постанови!
Якщо вищезгадану “драконівську” постанову від Мінрегіону, винесену наразі на громадське обговорення, схвалять, то споживач не зможе без зайвих проблем придбати та встановити пристрій (бойлер, або котел) і за елементарною заявою скасувати угоду з постачальником. Водночас, згідно зі статтями 5 та 8 Закону України “Про захист прав споживачів”, держава має забезпечувати споживачам захист їх прав, надавати можливість вільного вибору та право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми. Тобто, жоден чиновник не має законної можливості примушувати громадян платити за непотрібну їм послугу!
До речі, про правове “підгрунтя”. Чиновники мотивують власні відверто свавільні дії новим Законом про житлово-комунальні послуги (№ 2189), що набув чинності 1 травня ц. р. Проте, згідно з ним, споживач має повне право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого постачання тепла або гарячої води, розірвати договір про надання комунальної послуги. Необхідно лише попередити про це виконавця відповідної послуги не менш, як за два місяці до дати розірвання договору. Право відключення не поширюється лише на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку (крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем). Жодної норми про необхідність відмови від постачання гарячої води, як мінімум, 50% мешканців будинку у разі встановлення бойлерів в законі немає!
Та й це ще не все. Припустимо, сусіди також давно прагнуть позбутися комунального “вампіра”, що висотує зі споживачів гроші та нерви, і половина будинку погоджується перейти на автономне опалення. Та в такому разі перед споживачем постає новий бюрократичний “квест”, аби реалізувати свої права. Йому необхідно буде написати заяву із зазначенням причини відмови від послуг, дочекатися внесення свого будинку у публічний список, отримати рекомендації щодо відключення, підготувати проектну документацію (!). Важливий нюанс щодо неї - розробку та підготовку українець оплачує самостійно в повному обсязі. Але ж – про яку проектну документацію йдеться, якщо ЖЕКові потрібно лише перекрити воду в одній трубі?! Комунальний сервіс тут нагадує ображену колишню дружину. Навіть після “остаточного прощавай” від споживача він намагається всіма засобами стягнути кошти!
Водночас, у розвинутих країнах такі послуги апріорі ніхто не нав'язує, а якщо раніше актуальна стала зайвою – громадяни можуть відмовитися від неї парою “кліків” на своєму комп'ютері. А от для української “правлячої верхівки” ні права споживачів, ні “електронна держава” жодного значення не мають. Головне – замордувати громадянина безглуздою бюрократичною тяганиною і здерти з нього якомога більше дармових грошей!
Олег Тітамир, президент ГО “Українська організація захисту споживачів послуг”КиевVласть
Не дивлячись на адмінресурс та державні субвенції, Петру Порошенку не вдалося перемогти Володимира Зеленського в Києві, від команди якого в столиці майже ніхто не працював, а зробили ставку лише на SMM у соцмережах.
Про це KV стало відомо з дослідження Громадського руху “ЧЕСНО”.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Команді Зеленського вдалося найбільше наростити підтримку на Оболоні, а Порошенку – у Голосієві. При цьому в Зеленського зізнаються, що в полі у столиці майже ніхто не працював, а зробили ставку на SMM у соцмережах.
Найгірші показники зростання підтримки у Володимира Зеленського – на Солом'янці, де роками працює команда нардепа від "БПП" Дмитра Андрієвського, а в Петра Порошенка – на Печерську.
Штаби кандидатів боролися за голоси киян, аби збільшити кількість своїх прихильників, маючи від початку неоднакові ресурси. У Порошенка були свої голови РДА, столичні мажоритарники від "БПП", які одержують на свої округи державні субвенції, інші нардепи, що мешкають переважно в Києві, депутати Київради й бюджет столиці. Але водночас Порошенко, за результатами різних соцопитувань, мав найвищий антирейтинг з-поміж кандидатів.
Окрім того, "Блок Петра Порошенка" як парламентська політична партія отримує кошти з держбюджету, які мав би використовувати для розвитку своїх регіональних осередків.
Найбільше Порошенка підтримав Голосіїв
Якщо на Київщині в першому турі Порошенку не вдалося здобути перемогу на жодному з 9-ти округів, то в столиці він переміг на 4-х із 13-ти виборчих округах.
Найкращий показник у нього був на Печерську (округ №221), де народним депутатом є "нарфронтівець" Леонід Ємець.
Саме цей округ в 2018 році потрапив до ТОП-3 округів, котрі отримали найбільшу суму субвенцій у столиці.
Після першого туру Леонід Ємець наголосив, що мери Харкова й Одеси мали б "учинити сепуку" та що результати виборів є свідченням "феноменального кідалова".
Сам же нардеп не писав активно в соцмережі постів на підтримку жодного з кандидатів у Президенти й іронізував із дзвінка, коли голосом Петра Порошенка його запросили на дебати. Помітнішими в його стрічці є дописи про очільника МВС Арсена Авакова, чию роботу критикують і журналісти, і громадський сектор.
Ємець зауважує, що зараз чимало депутатів готові співпрацювати з новообраним президентом Зеленським, і пояснює, чому Порошенко не переміг на Печерську: "Я з владою Печерська маю негативні стосунки. Керівник адміністрації Печерська був у "Партії регіонів". Печерськ і Солом'янка завжди були місцями, де чиновники знаходять квартири. Вони є прихильниками чинної влади. На Новопечерські Липки хтось приноситиме гречку? Там навіть двері ніхто не відчинить. Важливо, щоб люди вірили в те, що каже політик. І це основна причина програшу Порошенка".
Те, що в першому турі Порошенко зміг перемогти в 4-х округах Києва, зокрема й на Печерську, "Зе!команда" пов'язує із застосуванням адмінресурсу.
"Відбулася заміна деяких голів РДА, впливали на бюджетників. Була задіяна програма "Турбота". Була схема, як у Дніпрі та Харкові, зі списками малозабезпечених. Хто не потрапляв до програми "Турбота", того за потреби заносили до програми району. Але тут слід додати, що в Києві є значна кількість електорату Порошенка, яка його справді підтримує. Подивіться на акцію "Дякую" під Адміністрацією Президента. Це свідчить про те, що вони кинули клич через соцмережу й зібрали оперативно 3-4 тисячі прихильників. Ми цю акцію оцінюємо як органічну. Що стосується Печерська, де в Порошенка була найбільша підтримка, то там багато електорату, пов'язаного із владою, зокрема й ті, хто прописаний у "Царському селі"".
Про те, що на результати першого туру мали вплив виплати бюджетникам, каже депутат Київради від ВО "Свобода" Прохор Антоненко: "Пам'ятаєте 1,8 млд бюджетних коштів, розподілених перед першим туром виборів? То 903 млн грн спрямували для бюджетників різних сфер, переважно робітничих професій. По суті їм підвищили зарплату, але оскільки це зробили саме напередодні першого туру, це могло вплинути на результати виборів. Порошенко як чинний Президент має міського голову – Кличка, який очолює його партію й більшість у раді, тобто контролює бюджет. Якби не використовували адмінресурс, то не відомо, чи потрапив би Порошенко до другого туру".
Чому давали гроші бюджетникам, пояснює секретар Київради Володимир Прокопів: "Ці доплати бюджетникам існують десь останні 5 років. Просто раніше Київ отримував для них субвенцію й не витрачав коштів з місцевого бюджету. А зараз триває процес децентралізації. Бюджетники, яким у столиці складніше вижити, ніж, скажімо, в інших обласних центрах, могли вийти на пікет. Були реальні передумови. І тоді ніхто не звинувачував би Президента. Усі звинуватили б мера та депутатів ради. Це не разова виплата, а сума, яка розбивається рівномірно на 12 місяців. Але держбюджет теж допомагав столиці – давав гроші на метро й інші потреби. Тому я сказав би, що тут зберігся баланс".
У другому турі Порошенку не вдалося здобути перемогу на жодному зі столичних виборчих округів. Ба більше, на Печерську (округ №221), де він мав найкращий результат, "зона зростання" була найменшою.
Це можна пояснити тим, що на Печерську в першому турі в Порошенка були найвищі показники, тому наростити підтримку в другому турі за меншої явки виборців було складніше. Аналогічна взаємозалежність результатів у двох турах була на Київщині.
У другому турі за Порошенка проголосувало більше виборців у Дніпровському (округ №214) та Голосіївському (округ №211) районах. Не виключено, що від Голосієва на прийдешніх парламентських виборах балотуватиметься секретар Київради Володимир Прокопів.
Крім того, саме в цьому окрузі перед виборами Порошенко замінив голову РДА на Олександра Настасенка, якого журналісти називають "касиром" кума Олександра Януковича та який був заступником міністра екології – "свободівця" Андрія Мохника.
Секретар Київради по суті був VIP-агітатором Петра Порошенка в столиці. Він був присутній на "Народній зустрічі з Порошенком", яка відбулася перед першим туром, і навіть після поразки чинного Президента далі активно підтримує його у Facebook: "Дійсно, якщо брати результати виборів, то результат першого туру можна пов'язати з роботою штабів на місцях, роботою депутатів Київради. Одразу видно, хто як працював на окрузі, бо люди бачать, як проходить благоустрій, що готують відкриття садка, і хочуть, щоб ці речі були зроблені й не зупинялися, якщо влада зміниться. Що стосується ІІ туру, то тут ніякої залежності між тим, як працювали штаби й депутати місцевих рад, нема. Якщо є, то вона мінімальна. Тут відбулося перетікання виборців Смешка, Тимошенко до різних кандидатів. Велику роль відіграло телебачення. Ті, хто каже, що застосовували адмінресурс, подивіться, як голосували тюрми, лікарні, армія. Таких демократичних виборів ще не було".
Перед виборами зміни в керівному складі РДА відбулися на Подолі (округ №220) та Солом'янці (округ №222). Однак показники приросту голосів виборців там посередні. Хоча в Зеленського зауважують, що Дмитро Андрієвський зі "своїми" міськими депутатами роками веде системну роботу в Солом'янському районі й має в Київраді найбільшу команду.
До речі, у межах округу №222 розташовані гуртожитки КПІ.
Громадський рух ЧЕСНО вирішив дізнатися в нардепа Андрієвського, чому за таких ресурсів Петрові Порошенку не вдалося перемогти в цьому районі у другому турі: "Ви звертаєтеся до мене з питаннями, з якими треба звертатися до політтехнологів. Я народний депутат. Як я можу пов'язати ті чи інші процеси з виборами? Я ніяких замірів не проводжу. Робити соцзаміри, опитування, розробляти стратегії виборчих кампаній - це робота політтехнологів. Я буду балотуватися на окрузі, бо відчуваю підтримку людей. На сьогодні не зрозуміло, у якому вигляді буде "БПП", як буде йти на вибори. Є позиція Віталія Кличка. Те, що я буду представником цих політичних сил, найімовірніше, що так. Буде з'їзд. Далі ухвалюватимуть рішення", - сказав Андрієвський.
Так само середній приріст голосів за кандидата Порошенка спостерігався у Святошинському районі (округ №219), де нардепом є Олександр Третьяков з фракції "БПП". 2017 року цьому округу дали найбільше субвенцій, проте 2018-го, за рік до парламентських виборів, округ Третьякова одержав лише дещо більш ніж 13 млн гривень. Це доволі посередня сума. Для порівняння: найбільше отримав округ Олександра Супруненка з "Волі народу" – близько 30 млн гривень.
Також Рух ЧЕСНО неодноразово фіксував "гречкосійство" на окрузі №219. А на новорічні свята дітей запрошували на виставу під підпис батьків.
На своїй Facebook-сторінці Третьяков не агітував за Порошенка. Там є лише дописи, які посилюють особисті позиції нардепа на окрузі.
Хоча він і був на агітаційному заході кандидата Порошенка, але, на відміну від секретаря Київради Прокопіва, не згадує про це в соцмережі.
"Я проводил социологию до выборов: насколько повлияет на ваш выбор Президента агитация нардепа от вашего округа? 2% сказали, что повлияет. Люди строго разделяют работу депутата и Президента. Нагнетание панических настроений никак не повлияет. Ничего нельзя сделать. У меня на округе, на Святошино, доверие – порядка 40%, а у Петра Алексеевича было порядка 15-17% – в этом вся разница. Я не понимаю многих действий как народный депутат. Но поскольку есть какая-то этика, я четырежды был депутатом парламента и не был тушкой. Свой протест я мог проявлять исключительно путем голосования. Я не мог выйти и сказать, что все земляные червяки, а я самый такой хороший. Это плохая этика", - писал Третьяков.
А от помічниця Третьякова, депутатка Київради Вікторія Муха, яка, імовірно, балотуватиметься до парламенту в сусідньому окрузі, свою позицію демонструвала активніше.
Олександр Корнієнко, координатор "Зе!команди" так казав: "Я живу в цьому окрузі (де нардепом є Третьяков – ред.). Він там не дуже комунікує, що є людиною з команди Порошенка. По суті він є відокремленою фігурою. Святошинський район – це район, де більшість людей не має високого достатку, тому й така підтримка. Щодо його помічниці Мухи, то, загалом, у мажоритарному окрузі вона маловідома".
Якщо Третьяков був малоефективним агітатором за Порошенка, то нардеп із сусіднього округу Володимир Ар'єв, нардеп від "БПП", який очолює парламентську делегацію України в ПАРЄ, брав активну участь в агітаційній кампанії. Проте він наголошує, що пов'язувати депутатів-мажоритарників з результатами виборів не варто: "Я агітував не тільки у своєму окрузі. У Дніпропетровській області було дуже багато зроблено, щоб люди отримали купу інновативних речей аж до сільського рівня. І дороги було відремонтовано. Усе одно мешканці віддали великий відсоток за Зеленського. Це була технологічна робота з фактичного знищення Порошенка через медіаресурси, через об'єднання олігархічних сил і можливостей російських пропагандистів. Людям вбили в голову певні речі, які часто не відповідають дійсності. Ірраціональна ненависть. Питаєш у людей: "У чому справа?" Але вони часто не можуть пояснити, у чому ж справа. Коли починаєш їх розкодовувати, вони починають думати. Але нам, на жаль, не вдалося розкодувати масово. Занадто сильним було кодування".
Зазначимо, що під час першого туру довіреними особами Порошенка в Києві були досить відомі люди. Але вони не вели окремої кампанії на своїх округах, а радше підтримували Президента на загальнонаціональному рівні. Тому їхній вплив на результати в округах не міг бути визначальним. До того ж напередодні голосування в першому турі їх замінили на юристів, чиї компетенції були потрібніші в ОВК під час підрахунку голосів.
Другий тур: найкращі показники в Зеленського на Оболоні, найгірші – на Солом'янці
У першому турі Володимир Зеленський найбільшу підтримку здобув у Дніпровському та Дарницькому районах (округ №216). Там за нього віддали голоси понад 30% виборців.
Олександр Корнієнко, координатор "Зе!команди" так сказав: "У нас не було наметів. У нас був виключно SMM. Ми шукали цільові аудиторії, робили адресний таргетинг. Ми не робили таргетингу за районами, але зробили його на підприємців, до яких доносили меседж, що не варто боятися Зеленського. Малий бізнес не буде скривджено. Я не виключаю, що це могло дати такий результат на Оболоні. Це "спальник", але житло там дорожчого класу, тому може бути більше саме цієї аудиторії із середнім достатком".
Зауважимо, що, коли Рух ЧЕСНО аналізував, хто з партійців "БПП" може піти в нардепи від цього округу, жодне прізвище не називалося. З огляду на те, що народним депутатом там є представник депутатської групи "Воля народу", то позиції "БПП" на цьому окрузі не були міцними.
Саме округу Олександра Супруненка 2018 року виділили найбільшу суму субвенцій – близько 30 млн грн. Але, як і субвенції на Київщині, де понад 105 млн гривень одержав округ, на якому, можливо, балотуватиметься керівник обласного осередку "БПП" Ігор Кононенко, цей чинник не мав визначального впливу на президентських виборах і, найпевніше, може позначитися на парламентських, якщо залишиться мажоритарна система.
На місцевих виборах до Київради 2018 року лівий берег столиці підтримував "Самопоміч" і "Свободу" більше, ніж мешканці правобережної частини Києва.
Знаково, що в першому турі президентських виборів найслабші позиції в Зеленського були в Шевченківському районі (округ №223). Там кандидат одержав менш ніж 25% голосів, і це був один з 4-х округів у Києві, де Зеленський програв Порошенку.
У "Зе!команді" припускають, що під час першого туру саме в Шевченківському районі порівняно з іншими районами столиці літні люди активніше брали участь у голосуванні. Але для визначення цього потрібні результати соцопитувань.
Саме цей київський округ є одним з найскандальніших під час парламентських виборів. Там постійно змагаються команда екс-нардепа Віктора Пилипишина, який голосував за диктаторські закони 16 січня 2014 року, та "свободівець" Юрій Левченко.
Цікаво, що між першим і другим турами виборів депутати Київради з фракції "Батьківщина" наклеїли на свої телефони "Зе!наліпки", попри те, що лідерка партії Юлія Тимошенко чітко дала зрозуміти, що жодного з тих, хто вийшов до другого туру, вона не підтримує.
Після опублікування фото та інформації про те, що "Батьківщина" в Київраді позеленіла, депутатка Тетяна Меліхова, яка в сесійній залі твердила, що це її особиста позиція, у своєму пості заявила, що наліпки на телефонах членів фракції – то якась провокація.
У другому турі найгірші показники приросту виборців Зеленський мав у Солом'янському районі (округ №222), де нардепом є представник "БПП" Дмитро Андрієвський. Він, до речі, на відміну від Третьякова, у соцмережі свою позицію декларував неодноразово.
Депутати Київради з фракції "Батьківщина" з наліпками "Зе!команда"
А от зоною пікового зростання підтримки переможця виборів Володимира Зеленського став Оболонський район, де вона збільшилась у 2,3 раза. Це округ одного з найзатятіших прогульників засідань парламенту – нардепа Андрія Білецького, на противагу якому "БПП" вже має потенційну кандидатуру – депутатки Київради Людмили Костенко. Перед президентськими виборами вона казала, що її рішення залежить від їхнього результату.
Що стосується довірених осіб Зеленського в Києві, то вони були маловідомими людьми, і, на відміну від довірених осіб Порошенка, не могли б істотно вплинути на зростання підтримки ані на національному, ані на місцевому рівнях.
Стосовно планів на парламентські вибори в команді Зеленського твердять, що відбудуться своєрідні праймеріз і партія "Слуга народу" зважатиме на думку місцевої громади, як вона оцінює того чи іншого претендента на округ.
Щодо планів "БПП", то керівництво партії такої інформації не надало Наразі пасивна діяльність осередків "БПП", який одержує на свій розвиток державне фінансування (у 2016-2018 роках – майже 300 млн грн, з яких 160 млн витратили на регіональні парторганізації, а столичний осередок за ці роки отримав 5,3 млн грн), свідчить про те, що партійне будівництво навіть за наявності коштів провадиться неефективно.
Якщо партії не переглянуть механізмів роботи й не усвідомлять, що застарілі інструменти, такі як субвенції, адмінресурс, представництво в місцевих радах тощо, не здатні забезпечити 100%-й результат для перемоги, то на парламентських виборах їхні показники можуть значно погіршитися.
Читайте: Смерть коалиции: “Народный фронт” спасает Раду от внеочередных выборов (видео)
Инаугурация новоизбранного президента Владимира Зеленского состоится 20 мая. Действующий президент Петр Порошенко подписал указ о создании комитета для организации церемонии инаугурации.
За Владимира Зеленского во втором туре выборов проголосовали 73,22% всех, кто пришел на избирательные участки (13 млн 541 тыс. 530 голосов). За действующего президента Петра Порошенко (шел на второй срок как самовыдвиженец) проголосовали 24,45% избирателей (или 4 млн 522 тыс. 320 голосов).
В первом туре выборов президента Украины, который состоялся 31 марта, приняли участие 39 кандидатов. Владимир Зеленский набрал 30,24% (5 млн 713 тыс. 825 голосов), а Петр Порошенко - (3 млн 14 тыс. 538 голосов).
Выборы президента обойдутся налогоплательщикам в 2 млрд 354 млн 880 тыс. гривен.
Читайте: Игорь Коломойский вернулся в Украину
Фото: BukNews
КиевVласть
Заповідання територій - це збереження історичної чи природної унікальності, зокрема, ландшафту, рідкісних тварин або рослин. Тому заповідними можуть бути історико-архітектурні об’єкти, природні парки й дендропарки, ботанічні сади, зоопарки та інше. Це науково обґрунтоване твердження. Але мало при цьому лише назвати заповідником ту чи іншу територію, її потрібно ще й утримувати. А у нас іноді спритні ділки від влади намагаються створити заповідну територію, задля досягнення своїх корисливих цілей.
От нещодавно київська міська влада заявила про своє бажання створити в столиці нові заповідні зони. Йдеться про рішення Екологічного комітету Київради включити до природно-заповідного фонду Києва ще 9 нових об'єктів. На перший погляд, таке гарне рішення варто лишень вітати. Сьогодні для міста критично важливо мати зелені острівці, в яких городяни могли хоча б ненадовго сховатися від впливу мегаполісу.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Але чи все так добре насправді, як здається на папері? На території Києва вже є 190 об'єктів природо-заповідного фонду національного та місцевого значення, площею 20,1 тис. га, що становить 23,97% від загальної площі столиці.
Питання в іншому - в якому стані вони на сьогодні перебувають? Фінансування заповідників мізерне, а то й взагалі відсутнє. Окремі тримаються виключно на ентузіазмі співробітників, в більшості з них немає адміністрації або встановлених меж цих заповідних територій. Згадати хоча б регіональний ландшафтний парк “Дніпровські острови”, до якого входять всі 36 київських островів. Наразі, ними ніхто не займається. Або багатостраждальний Голосіївський національний природний парк, у якого, через відсутність чітко визначених меж, постійно “відкушують” значні ділянки його території.
На тлі такої ситуації вже зовсім цинічно виглядає рішення міської влади створити ще додаткові заповідники, які лише доповнять список безпритульних охоронюваних зон.
Чи не час міським чиновникам і депутатам Київради звернути увагу, в якому стані знаходяться вже існуючі заповідні території столиці? Спочатку потрібно привести в порядок, ті, що вже є, а лише потім створювати нові. Коли буде створена інфраструктура, що відповідає за заповідні території, налагоджена робота по догляду і охороні цих земель, тільки тоді можна рухатися далі. А плодити “заповідних безпритульних” , щоб приректи їх на виживання без належного забезпечення - це дорога в нікуди.
Потрібно проаналізувати ситуацію, створити єдиний фінансовий заповідний Фонд аби розподілити кошти на утримання існуючих заповідників, а тоді вже з'ясується, а чи потрібно нам збільшувати площу заповідних територій.
У 2013 році був створений Державний Реєстр природно-заповідного фонду України - пояснює еколог Незалежного інтелектуального центру Сергій Корецький. Порядок його ведення доручено Мінекології, воно ж і повинно кожні п'ять років його оновлювати, на підставі отриманих даних від місцевих рад. Але, з нез'ясовних причин, оновлений варіант Реєстру в 2018 році так і не був опублікований. Що цікаво, всі заповідні території в Реєстрі розподіляються за територіальним принципом. Але Києва там чомусь немає ... Столичні чиновники взагалі не подали в Мінекології дані про свій заповідний фонд. Напевно, приховують інформацію аби віддати території під будівництво або створення там передумов для особистих доходів .
Створюємо не знаємо що ...
Список заповідників, що хочуть створити, значний. Разом 9 запропонованих об’єктів збільшать площу ПЗФ до 27,5% від загальної площі столиці. Але, що окрім самого “списку” є? Нічого! Ні детального плану облаштування, ні чітко зафіксованих меж, ні ресурсів на їх утримання . Замість “наукового” обґрунтування є лише “наукові” розмірковування та спроби знайти природну унікальність, або рідкісні рослини й тварини там, де їх немає. Тобто, жодної конкретики – лише припущення. Тому я й зацікавився перспективою збільшення переліку заповідних земель в столиці. Особливо здивувала пропозиція Київради про заповідні території на Осокорках. Зокрема, йдеться про створення ландшафтного заказника "Озеро Тягле" площею 137 га., на гідронамиві, що агресивно знищує природнє середовище.
Тішить, що київська влада нарешті звернула увагу на столичні озера. Зважаючи на те, що за останніх 20 років в Києві зникло понад 100 водойм - це досить добрі наміри. Але непокоїть, чи не криється, бува, за такими планами зовсім інша мета?
Хочеться зробити акцент, що велика частина столичних водойм екстрено потребує допомоги. Тому викликає подив, чому з усієї кількості київських озер для заповідання було вибрано саме озеро Тягле - запитує провідний фахівець Спілки заповідних територій України Микола Грабенко. Адже це колишній піщаний кар'єр, з якого брали ґрунт для намиву Осокорків. Згодом цей котлован наповнився водою і перетворився в озеро. Там аномальні глибини. Воно штучно створене. У чому унікальність даного насипного ландшафту? І як можна порівнювати штучно створений водний об'єкт з природними столичними водоймами, що сьогодні гинуть, і до яких у чиновників, чомусь руки не доходять? Взагалі не зрозуміло, чому саме на озеро Тягле звернули увагу депутати Київради?
Відповідь тут проста – корупція і жадоба особистої наживи… Дуже жаль, що до такого критично важливого для столиці питання, як збереження природного середовища, керівництво підійшло зі споживацькими намірами. Бо в цьому рішенні чиновників Київради немає жодного натяку на унікальність територій . Ухвалюючи його чинна влада міста чомусь зовсім не хоче помічати, що ця техногенна територія не носить жодної екологічної цінності. За нинішнього столичного керівництва, відбулося повне злочинне злиття влади з окремими представниками будівельного бізнесу. Тут швидше, причиною неспокою чиновників є будівництво житлового масиву “Патріотика на озерах”. Тому й вигадуються різні причини аби витіснити звідси будівельну компанію, що їх не влаштовує. Хоча саме цей забудовник вперше взяв на себе екологічні зобов’язання й розробив проект з очистки озера й облаштування території навколо за “зеленими” критеріями. Обурює, що через впертість та свою меркантильність, нинішнє керівництво Києва може поставити хрест на озерах , що на Осокорках та остаточно перекреслити перспективу розвитку столиці.
Кільцевий порятунок
Згідно з детальним планом розвитку території, південний напрямок Києва визначено як перспективний для житлової забудови. Таке планування робилося з розрахунком, що в районі Осокорків має пройти шлях до нової кільцевої дороги від проспекту П. Григоренка до межі міста й області, де заплановано побудувати ще один шляхопровід через Дніпро. Адже для столиці, окрім створення “зелених острівців”, вкрай необхідно навести лад у транспортній інфраструктурі. Спорудження нової об’їзної дороги й ще одного шляхопроводу дозволить розвантажити мости від заторів і спростить переїзд киян з лівого берега столиці на правий.
Судячи з доступної інформації, ЖМ “Патріотика на озерах” був спроектований уже з врахуванням цих факторів. Через природнє розташування цей масив передбачається побудувати максимально наближеним до природного середовища. Недарма він визнаний першою “зеленою” забудовою в столичному містобудуванні. Спорудження “Патріотики на озерах” враховує й будівництво транспортних розв’язок та транспортного сполучення з майбутньою об’їзною дорогою.
І такий додатковий напрямок руху потрібен місту, як ковток чистого повітря. Але судячи з того, що нинішня владна верхівка Києва всіляко перешкоджає цьому будівництву, декларуючи про наміри зробити заповідними техногенні території, що не складають жодної цінності, то чиновники думають не про комфорт киян, а про те, як набити власні кишені. Керуючись лише власними інтересами, міська влада забуває й про долі понад 500 родин, які вже вклали свої, чи не останні кошти в майбутні квартири в цьому житловому комплексі.
Через свою некомпетентність, а так само почуття вседозволеності, місцеві депутати та чиновники вважають, що вони мають право порушувати чинне законодавство. Їм “море по коліно” ... - говорить юрист Артем Барановський.
Власне, щодо рішення Київради заповісти те, що не є і не може бути заповідним, - викликає не лише здивування, але й обурення. Коли вже нарешті навчаться чиновники перед тим, як приймати важливі для міста рішення, запитувати думку киян і отримувати необхідні обґрунтування вчених? Нажаль, чиновники живуть у світі своїх правил та власних потреб, нехтуючи інтересами громади.
У нас в місті до водних об'єктів ставлення чисто споживацьке, а іноді й злочинне. Їх труять виробничими і побутовими стоками, перетворюють береги в звалища побутового та будівельного сміття. Знущаються над ними як хочуть ... Багато водойм, в прямому сенсі, вмирають і вимагають термінової допомоги. І мова зараз йде про унікальні природні озера Києва, а про штучно сформовані чи затоплені піщані кар'єри. Виникає питання, чому, влада столиці вирішила зберігати техногенні піски, зробивши заповідним занедбаний сміттєвий пустир. Якщо потрібно зберегти озеро, то для чого тоді на березі розміщати різні заклади із шашличними та наливайками? Це явно його не оздоровить. Як і не оздоровлять територію й місця, що призначені для активного відпочинку з усіма “перевагами” такого відпочинку.
Виходить, що заради свого збагачення міські чиновники хочуть вижати максимум за відведений термін їхнього владарювання. Схоже, що прикриваючись екологією, влада у рейдерський спосіб витісняє законного забудовника аби завести сюди “свого”. Єдине, що може обнадіювати інвесторів та киян у цій ситуації , що замовником цього будівництва ЖМ “Патріотика на озерах” виступає банк “Аркада”. Зважаючи на його історію, банк завжди виконує взяті на себе зобов'язання. І цього разу знайде можливості поставити на місце знахабнілих міських чиновників , аби припинити це свавілля. І Київ таки отримає “зелений” житловий мікрорайон та перспективу свого розвитку.
KV планирует и далее отслеживать данную тему и предоставить слово для комментария всем упомянутым в тексте лицам.
Олександр Чистяков, Голова Національної Екологічної Ради України КиевVласть
Київ на початку року подав заявки на участь у впливових міжнародних інвестиційних рейтингах. Для цього КМДА направила заявки про включення української столиці до переліку інвестиційно привабливих міст. Пріоритетними для участі Києва визначено рейтинги “CEE Investment Report” та “Global Cities report”. Високі місця у цих рейтингах сприяють інвестиційній привабливості світових міст.
Проте варто звернути увагу на останній гучний скандал з пішохідним мостом, який повинен з'єднати Володимирську гірку з аркою Дружби народів . Це найгучніший будівельний проект адміністрації Віталія Кличка, проти будівництва якого виступило ЮНЕСКО. Та ситуація з спробами київської влади розірвати договори оренди землі з найбільшим приватним забудовником Києва банком “Аркада”, внаслідок якого можуть залишитися без проінвестованого житла тисячі мешканців міста та сотні молодих сімей, викликають великі сумніви, чи зможе Київ зайняти привабливі позиції у даних рейтингах.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Для киян не секрет, що Віталій Кличко, який очолює Київську міську раду та Київську міську державну адміністрацію, сконцентрував у своїх руках всю владу у місті, що дозволяє йому безконтрольно впливати на всі процеси в столиці. Така кількість повноважень, зосереджена в руках однієї людини, не могла не призвести до зловживання владою.
Так, за словами учасників будівельного ринку, Віталій Кличко в ручному режимі управляє системою видачі дозвільної документації на будівництво. Про це свідчать чисельні розслідування журналістів, де підтверджуються брудні схеми Кличка І його оточення – найбільших забудовників столиці. Журналісти стверджують, що відкати досягають 5% від вартості будівництва тих чи інших інфраструктурних проектів. Крім того, у Києві одночасно діють два генеральні плани розвитку, що призводить до певної невизначенності й дозволяє КМДА, маніпулюючи фактами, підлаштовувати ситуацію в будівельній сфері під свої меркантильні інтереси.
Ситуація навколо будівництва Ж/М “Патріотика на озерах”, що зводиться за інвестиції громадян через банк "Аркада" – яскраве цьому підтвердження. Інвестори були змушені 12.04.2019 провести мирну акцію протесту під стінами Верховної Ради, щоб Андрій Парубій та депутати парламенту взяли це питання під особистий контроль.
На захист прав майбутніх жителів Ж/М “Патріотика на озерах” стали експерти та громадські активісти. Владислав Дзівідзінський, член українського інституту аналізу та менеджменту політики, заявив: “Люди вийшли на акцію протесту, бо їх реальні поточні проблеми замовчуються, а київська влада нерідко реалізує власні інтереси, ігноруючи запити населення”. Також Віктор Галасюк, Голова Комітету з питань промислової політики та підприємництва Верховної Ради України, наголосив, що : “Це удар по інвестклімату держави в цілому”,- і звернувся до Володимира Гройсмана та Арсена Авакова з закликами взяти під особистий контроль та зайнятися розслідуваннями очевидного зловживання міської адміністрації.
На сьогоднішній день, через зловживання владної верхівки Києва, більше 500 сімей можуть залишитися без проінвестованого житла у спальному районі міста.
Міською адміністрацією Києва протягом року здійснюється тиск на різних рівнях на забудовника "Патріотики на озерах" та його фінансового партнера банк "АРКАДА". Незважаючи на Ухвалу Господарського суду від 25.05.2018р. у справі № 910/2902/18, якою встановлено заборону вчиняти будь-які дії щодо розірвання договорів оренди, за особистою вказівкою Віталія Кличка 31.01.2019р. на пленарному засіданні Київської міської ради було прийняте рішення №3/6659 про розірвання договорів оренди земельних ділянок у Дарницькому районі м. Києва, укладених між Київрадою та товариством “КОНТАКТБУДСЕРВІС” - забудовником Ж/М “Патріотика на озерах”. Аби зупити це будівництво, керівництво столиці йде навіть на порушення закону.
Маючи всю повноту влади в Києві, Кличко дозволяє собі давати вказівки та доручення підконтрольним структурам і службам задля досягнення потрібного особисто йому результату. Нещодавно за ініціативою мера, Дарницькою районою державною адміністрацією, Департаментом міського благоустрою, Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчих органів Київради, у вандальний спосіб було здійснено демонтаж збудованого шляхопроводу, що пролягав над центральним колектором. Приводом стала лише інформація керівника ПрАТ "КИЇВВОДОКАНАЛ" про нібито існуючу загрозу для стратегічно важливої каналізаційної труби. Хоча жодних експертиз з цього приводу не проводилося. А от сама мостова переправа пройшла низку експертиз, узгоджень та відповідного проектування, з розрахунку аби захистити міський колектор і переправа могла б ще десятки років слугувати киянам. Забудовник спроектував цей міст так, аби спочатку він забезпечував доступ до будмайданчика, а пізніше міг би стати частиною транспортної розв'язки в районі вулиць Колекторної та п. Григоренка. Основною метою керівництва Києва було не допустити техніку на будівельний майданчик. Вся абсурдність ситуації в тому, що нинішній мер не побудував і не відремонтував ще жодного моста, але один уже умудрився зруйнувати. І це при тому, що на момент здійснення цього вандалізму була чинною ухвала господарського суду від 08.02.2019р. У справі № 910/1424/19, якою встановлено заборону будь-кому чинити перешкоди чи здійснювати демонтаж тимчасових під’їзних доріг та споруд, влаштованих для забезпечення заїзду на земельні ділянки будівельної техніки ТОВ “КОНТАКТБУДСЕРВІС”.
Особливо цинічним є те, що у своїх меркантильних справах мер міста використовує, крім адміністративного ресурсу, ще і громадський рух, тим самим, дискредитуючи його. На прикладі конфлікту навколо будівництва Ж/М "Патріотика на озерах" чітко простежується, що ГО "Екопарк Осокорки"- це група із 10-15 осіб, яка є частиною схеми. Вони є постійними фігурантами всіх скандальних епізодів, і саме їхні вимоги не лише чують в КМДА, а й безапеляційно виконують. Чомусь дивним чином так співпали пропозиції громадськості й керівництва Києва. Але при цьому інтереси киян, що вклали кошти в будівництво власного житла, повністю ігноруються. Більше того, майже кожна ініціатива підконтрольних псевдо активістів підтримується мером і знаходить підтвердження у владних кабінетах Києва. Так, у протистоянні за земельні ділянки, на засіданні Постійної комісії Київської міської ради з питань екологічної політики 3 квітня 2019 року, була підтримана ініціатива щодо створення парку відпочинку “Екопарк Осокорки”. І це на території, що призначена для житлової забудови згідно генерального плану розвитку міста.
Цим відкрилася справжня мета цього будівельного протистояння: очільники столиці вирішили створити умови для особистого прибутку, побудувавши комерційний проект парку дозвілля з атракціонами, забравши у людей мрію жити у власній квартирі.
Також раніше псевдоактивісти ГО “Екопарк Осокорки”, під виглядом акції захисту екології, влаштовували погроми, руйнували огорожу будівельного майданчика, знищували майно, палили техніку забудовника і жорстоко били охоронців та будівельників, які стали їм на заваді. Численні звернення забудовника до поліції із заявами про злочини активістів ГО “Екопарк Осокорки” не дали жодних результатів, кримінальні справи не порушуються, а вже порушені – фактично не розслідуються, жодної так і не передано до суду.
Раніше, а саме 07.11.2018 року, Окружний адміністративний суд м. Києва підтвердив законність будівництва шляхом винесення рішення у справі №826/1975/18, в якому докладно описав, що будь-які права ГО “Екопарк Осокорки” не порушуються внаслідок будівництва Ж/М “Патріотика на озерах”, оскільки жодних рішень щодо створення на цій території ландшафтного заказника місцевою владою не приймалося.
Тобто керівництво столиці, плануючи цю рейдерську операцію, забули потурбуватися про створення правового підгрунтя для своїх планів. А тепер діють в обхід закону, сподіваючись, що все їм зійде з рук.
Навіть при побіжному аналізі ситуації стає зрозуміло, що ніякого екопарку з тваринами, рослинами і птахами, за який нібито так борються псевдоактивісти, там і не планувалось керівництвом Києва. Це були звичайні рейдерські атаки за ласий шматок землі, де друзі мера хочуть побудувати парк розваг (атракціони, алкоголь, сміття, зони для швартування дорогих плавзасобів, парковки авто, казино, кемпінги тощо). І це все, потрібно зауважити, в спокійному спальному районі Києва, де інвестори мріяли отримати житло в чудовому куточку природи, де й жити було б комфортно і відпочити в задоволення, зокрема біля озера Небреж. А будівництво шкіл, садочків, стадіонів, медичного центру та інших інфраструктурних проектів, що запроектував тут забудовник ЖМ "Патріотика на озерах", дозволять майбутнім мешканцям отримати повний набір послуг.
Повне нехтування з боку Кличка інтересами громади, яка вже придбала квартири в новому мікрорайоні столиці та інтересами одного з провідних забудовників, що будує доступне житло вже понад 25 років – це проекція загальної картини привабливості міста. Підтвердженням цьому є позиція Києва у рейтингах найкомфортніших міст для проживання - Global Liveability Index, де Київ у 2018 році посів 118-те місце, а у рейтингу найдорожчих міст світу - Worldwide Cost of Living, піднявся на 14 позицій і опинився на 4 місці за темпами подорожчання серед 133 мегаполісів.
Андрій Кучер, політичний експерт, громадський активіст
KV планує надалі активно відслідковувати дану тему та готова надати право на відповідь усім згаданим у цій колонці персонам та організаціям.
КиевVласть
Цикл інтерв'ю з очільниками міст Київщини, який KV запустила в січні цього року, отримав неабиякий резонанс. Після публікації тієї чи іншої розмови до редакції надходить по кілька відозв від місцевих активістів та політиків. Хтось схвально ставиться до виголошених головами тез, хтось, навпаки, - дуже критично сприймає їхні відповіді. Запускаючи цей цикл, KV ставила за мету якомога досконаліше вивчити ситуацію у кожній громаді, роздивитися її з усіх кутів та дати читачеві максимальне поле для роздумів. Досягти цього нам згодилися допомогти лідери місцевої громадсько-політичної думки. Сьогодні говоримо про Українку із співзасновником громадської організації “Трипільський край” Євгеном Цяпенко.
KV: Вас знають в Українці як людину, яка активно займається громадською діяльністю. Яка мета? Чому ви стільки часу цьому приділяєте?
Євген Цяпенко: Між багатоповерхівками по вулиці Будівельників, де я живу все своє життя, та правим берегом річки Стугна залишилося 4 га чудового лісу. Це місце традиційного відпочинку жителів всієї Українки. І ось до цього, одного з останніх у місті клаптиків справжньої природи, має свій комерційний інтерес Сергій Рубан, власник компанії-забудовника “Укржитлоінвест”. І я три роки тому долучився до руху по захисту цього лісу. Там я познайомився з чудовими людьми, зокрема Алевтиною Шмагель та Ольгою Нос, які з іншими жителями Українки ще до цього багато років системно боролися проти варварських планів забудовника. Вони об’єднали навколо себе сусідів, знайомих, змусили Прокуратуру судитися за наш ліс. Багато в цьому допомагає і народний депутат України Віктор Романюк. Побачивши вже особисто, як цьому забудовнику всіляко сприяли і мер Павло Козирєв, і міськрада, я зрозумів, що дії такої влади направлені лише на розграбунок мого рідного міста і їх треба зупиняти.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Торік вже і сам забудовник Сергій Рубан публічно визнавав, що будувати на цій ділянці лісу - злочин проти жителів Українки. Але, це лише його слова і маючи юридичні підстави він у будь-який день може почати там будівництво. Сьогодні все частіше до нас доходить інформація, що пан Рубан насправді зовсім не відмовився від своїх планів знищити ліс на правому березі Стугни. Тому і ми маємо бути готові протидіяти.
KV: Розкажіть про скасування рішення міськради щодо затвердження ДПТ на ул. Приозерній. Як проходить судовий процес? У чому вбачають порушення?
Євген Цяпенко: Ми є свідками реалізації шахрайської “схеми Кернеса”. Це коли декілька людей реєструють будівельний кооператив та, користуючись провладним ресурсом, спочатку безкоштовно отримують у міста ділянки землі під забудову багатоповерхівок, а потім ще змушують місцеві органи самоуправління на мільйони бюджетних гривень проводити їм комунікації. У нас в Українці всі депутати від партії “Самопоміч” є засновниками кількох будівельних кооперативів.
Ліс на правому березі р.Стугна в м.Українка. Фото Євгена Цяпенка
По моїй заяві Прокуратура Київської області подала позов до суду. Вже відбулось перше засідання, але воно було скоріше підготовчим. Нас не дуже влаштовує суддя, оскільки він судив “Автомайдан” і через це до нього багато питань.
Суддя Валерій Журавель
Порушень у ДПТ дуже багато. Проект був затверджений без розгляду архітектурної містобудівної ради та відповідних державних органів, що необхідно за законом. Місцева влада стверджує, що ДПТ запроектований на приватних ділянках, але насправді із 1,5 га тільки 1,1 є приватними. Усе інше - територія лісгоспу, де розташовані дерева, які планують вирубати. Це два основних порушення, які вказані у позові.
Ще одним порушенням є невідповідність сучасним державним будівельним нормам, які набрали чинність з 1 вересня 2018 року. Кооператив та міська влада вважають його таким, що втратив свою силу через судове рішення. Але я маю лист Мінрегіону щодо його чинності. Крім того, кооператив “Кальміус”, який було створено на базі першого кооперативу “Паритет”, вже отримав містобудівні умови та обмеження і в них фігурує саме той ДБН, який нібито скасовано.
Лист Мінрегіону
Науково-дослідний і проектний інститут містобудування теж підготував свою, невтішну для планів забудовників, рецензію. У висновку цієї державної установи зазначається, що даний детальний план території “не може бути рекомендований до проходження процедури погоджень у встановленому законодавством порядку та затвердження”.
Висновок рецензії НДПІ Містобудування
Але в Українській міській раді власне розуміння законодавства і тому зараз ми змушені говорити про судовий процес. Поки передумов для затягування справи ми не бачимо, але за власним досвідом не виключаємо таку можливість.
KV: Яка громадська думка щодо забудови набережної?
Євген Цяпенко: Абсолютно не віримо у обіцянки міської влади щодо заборони забудови. Коли торік ставили питання забудови і планувалось створення погоджувальної ради із небайдужих активістів для вивчення цього питання, Тетяна Кучер, яка тоді ще була головою земельної комісії, виступала проти її створення. Але коли зрозуміла, що ми налаштовані серйозно і перемога на нашому боці, то почала нас підтримувати. І сьогодні серед її оточення ширяться чутки, що виконком все ж має наміри забудувати набережну кафе, ресторанами.
Крім того, депутат міськради Андрій Гаркуша, який є членом кооперативу “Паритет” писав до виконкому листа із проханням виділити землю на набережній для будівництва житлово-будівельного кооперативу. Оскільки землю видають після затвердження містобудівної документації, є побоювання, що такі плани здійсняться. Формально проект ДПТ набережної пройшов громадські слухання і зараз туди можуть внести будь-які зміни і затвердити його. А напрацювання погоджувальної ради просто зникнуть.
KV: Чим закінчилась історія із скандальною забудовою, вирубкою дубів та побиттям активістів?
Євген Цяпенко: На даний момент із забудовником, який починав будувати, закінчився договір оренди. Цю землю передали житлово-будівельному кооперативу, який створили інвестори, що вкладали кошти у квартири. Досі не усі інвестори туди увійшли і я знаю, що на них зараз здійснюється тиск. Потім цей кооператив оформив право власності на недобудову, хоча це неможливо без погодження усіх інвесторів.
Складнощі ще в тому, що дозвільні документи оформлені на минулого забудовника. У тієї компанії два керівника, один із них не дає згоди на переоформлення і навіть подав до суду на Українську міську раду.
А взагалі цей проект будівництва ще минулий мер Павло Козирєв продав горе-забудовникам. Вже згодом під час громадських слухань замовник будівництва і головний архітектор нас запевнили, що дуби знаходяться за межами запланованого будівництва. Але вже на земельній комісії проект розвернули так, що дуби почали заважати. І тихенько за це проголосували. Якби не чіпали дерева, ніхто б і слова не сказав, активісти були готові до діалогу, але ніхто нам назустріч не пішов.
KV: Ви стверджували, что на сесії 24 січня активістів не пустили в зал засідань. У чому проблема?
Євген Цяпенко: П’ять громадських організацій Обухівщини - “Трипільський край”, “Самооборона Обухівщини”, “Спілка учасників АТО міста Українка”, “Правий сектор” і “Об'єднання сімей загиблих (померлих) воїнів АТО “Ми пам'ятаємо. Обухівщина” перед новим роком зареєстрували петицію щодо проведення аудиту майна громади, яка дуже швидко набрала необхідну кількість голосів. Ми пішли до в.о. голови міськради Кучер, вона пообіцяла, що петицію розглянуть на профільних комісіях і винесуть на сесію. Наша мета була - попередити той дерибан, який зараз відбувається. Головна вимога у петиції - провести повний аудит земельних ділянок, житлових приміщень, що знаходяться на балансі міськради, адже забудовники передавали їм десятки квартир, які було розподілено невідомо кому. Також вимагали на час проведення аудиту заборонити виділення землі в комерційних масштабах. Саме цей пункт в міськраді назвали протизаконним.
Але це в жодному разі не забороняє нам прийти на сесію і зачитати свою петицію. Депутати мали вирішувати - підтримувати її чи ні. Та двері були заблоковані невідомими особами, нас на засідання не пустили. Давали вказівки тим особам Леван Дарсанія і Владислав Вергун. Коли мене викликали на допит у поліцію, я вказав це у свідченнях.
KV: У деяких скандалах, пов'язаних із Українкою, звучить ім'я Левана Дарсанії. Хто ця людин?
Євген Цяпенко: Ця людина мені дуже не подобається. За ним негарний шлейф ще з Харківщини, де він жив раніше. Вже на Обухівщині я особисто був присутнім у Трипіллі на сборах рибгоспу, власнику якого Дарсанія намагався створити проблеми. Але зараз він гарно спрацювався з Кучер і, наразі, він має статус радника міського голови і є членом виконкому.
KV: Чи виявляли якісь порушення у процессі проведення інвентаризації, розпочатої після затвердження відповідної петиції?
Євген Цяпенко: Проводиться інвентаризація будівель, землі поки не почали перевіряти. Наразі виконком виявив, що місцева газета “Дніпровський проспект” займала приміщення без договору оренди. Не дивлячись на те, що вони працювали на потреби Козирєва, із солідарності до колег я такі дії влади не підтримую. У газети був процес роздержавлення і потрібно ще розібратись, чи мають вони право там знаходитись. По факту були зламані замки, журналісти викликали поліцію. Але вже вночі представники виконкому звідти винесли всю техніку.
Після інвентаризації мають проводити аудит і у рішенні міськради вказано, що цим буде займатись Державна фіскальна служба. Але насправді це не їхня компетенція, а іншого державного органу.
Ми пропонували замовити повноцінний аудит у компанії міжнародного рівня із чистою репутацією. Міська влада сказала, що це коштуватиме мільйони. Я дізнався, що вартість складає близько 200 тисяч гривень. Але тепер мені незрозуміло - якщо в бюджеті немає коштів, то яким чином виконком планував купити два службових автомобілі вартістю по 600 тисяч гривень? Тим паче коли у місті є більш вагомі потреби.
KV: Нова влада була призначена справедливо та згідно процедури?
Євген Цяпенко: Я вважаю, що Тетяна Кучер стала виконуючою обов'язки із порушенням процедури. На сесії пропонували кандидатуру Василя Зінченка, за нього голосів не вистачило. Після цього кандидатуру на посаду секретаря має вносити мер. А його в нас немає. Ми потрапили у юридичний глухий кут, з якого неясно як виходити. Вже на іншій сесії депутати проголосували за Кучер. Але на усі наші зауваження у них одна відповідь: подавайте до суду. Я знаю, що таке судитись і скільки часу це забирає. За цей період вони встигнуть тут “наробити” справ.
Складається враження, що ця влада тільки шукає можливості для втілення власних інтересів, проблеми міста їх не хвилюють. Наприклад, цієї зими ми пережили сміттєву катастрофу. Виконком нічого не робив. При усьому негативі до минулої влади, зараз стало ще гірше.
KV: Як оцінюєте відставку минулого виконкому? Чи справді ним дистанційно керував Павло Козирєв?
Євген Цяпенко: Якщо раніше у мене були питання до їхньої професійної діяльності, то зараз я навіть з моральної точки зору не можу зрозуміти таку поведінку. Як можна було кинути місто взимку і залишити на тих, хто точно не буде працювати в інтересах громади? Погані пішли, а прийшли ще гірші. На минулу владу ми через прокуратуру заводили кримінальні справи, відстежували їхню діяльність, вони розуміли, що усі їхні плани і дії будуть оприлюднені. Звісно, що ними керував Козирєв. Це його команда, яку він збирав роками ще на посаді.
KV: Розкажіть про скандал навколо відкриття Школи змішаних єдиноборств у Зеленому залі. Хто там має тренувати? Заняття наразі проходять?
Євген Цяпенко: Наше місто славиться спортсменами, є багато секцій, займається багато дітей. Зелений зал належить міській раді, є ДЮСШ, який орендує там зали, але це просто юридичні речі. Для нас це просто місце, куди ми водимо своїх дітей.
Тетяна Кучер вирішила влаштувати туди ще одного із харків'ян - Паату Робакідзе. Він спортсмен, виступав у бойових єдиноборствах у клубі “Оплот”, який визнаний в Україні терористичною організацією. Є фотографія, де він бере гроші у відомого сепаратиста Євгена Жиліна. Він не говорить українською взагалі, російською - з великими труднощами. Не має відповідної фізкультурної освіти. У 2017 році проти нього було порушено кримінальну справу через побиття людини. Як його можна підпустити до наших дітей?
Місцеві жителі подали петицію щодо заборони відкриття, але міськрада її відхилила і навіть не опублікувала. Тоді усі дуже обурились і здійняли гвалт. Місцева влада не зважилася втілювати свої плані і Паату Робакідзе оформили на роботу у спортивний клуб адміністратором.
KV: Чи відчувають жителі Українки вплив Ігоря Кононенко?
Євген Цяпенко: Можу точно сказати, що без його особистого втручання не з’явилися б ні дві нові дороги до нашого міста, ні нове сучасне футбольне поле біля школи №2. Враховуючи, що більше 15 років місцева влада для розвитку інфраструктури міста нічого не робила, це для нас досить непогано.
З приводу впливу на місцеве самоврядування - тут навпаки вони хочуть, щоб Ігор Кононенко звернув на них увагу. Але, думаю, він розуміє, що це за люди, наскільки вони схильні до зрадництва.
KV: Які ваші прогнози щодо політичної та суспільної ситуації у місті?
Євген Цяпенко: Вважаю, що нам потрібно створювати об'єднану громаду. При Козирєві цього не вдалось зробити, адже село Трипілля, без якого ми не створимо ОТГ, добре розуміло, що на них в такому разі може чекати. Із цією владою ситуація ще більше ускладнилася. Із ними жодна свідома людина не захоче мати спільного.
А насправді передумов для розвитку у нас дуже багато. У нас неймовірні краєвиди та давня історія. Є промзона, території для будівництва підприємств, потрібно розвивати туризм, логістику. Нам не вистачає тільки добросовісного управлінця.
Читайте: Забудови набережної міста Українка не буде, - в.о. мера Тетяна КучерФото: KVКиевVласть
SELECT `id`, `uri`, `meta_title`, `meta_description`, `meta_keywords`, `title`, `text`
FROM `pages`
WHERE `uri` = 'search'
LIMIT 1
0.0101
SELECT `articles`.`id`, `articles`.`title`, `articles`.`uri`, `articles`.`image`, `articles_categories`.`uri` AS `category`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 13:18:00'
AND `articles`.`slider_position` >0
ORDER BY `articles`.`slider_position`
0.0105
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 6
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 13:18:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 3
0.0095
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.short_text AS short_text, articles.image AS image, articles_categories.uri as category, articles_categories.common_uri as common_uri
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145123', '144431', '144353')
ORDER BY `published` DESC
0.0105
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 1
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 13:18:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 50
0.0104
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.is_bold AS is_bold, articles.is_red AS is_red, articles.is_important AS is_important, articles_categories.uri as category
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145275', '145273', '145272', '145270', '145265', '145269', '145268', '145271', '145267', '145266', '145264', '145261', '145263', '145262', '145260', '145256', '145257', '145259', '145258', '145254', '145255', '145253', '145252', '145251', '145249', '145250', '145247', '145246', '145245', '145244', '145238', '145241', '145236', '145243', '145240', '145242', '145239', '145237', '145234', '145235', '145233', '145224', '145232', '145231', '145230', '145229', '145228', '145227', '145226', '145220')
0.2306
SELECT `articles`.`id` AS `id`, MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)AS rel
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 13:18:00'
AND `articles`.`category_id` != 9
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)
ORDER BY `articles`.`published` DESC, `rel` DESC
LIMIT 760, 10
0.0023
SELECT `articles`.`id` AS `id`, `articles`.`title` AS `title`, `articles`.`uri` AS `uri`, `articles`.`published` AS `published`, `articles`.`text` AS `text`, `articles_categories`.`uri` AS `category`, `articles_categories`.`name` AS `category_name`, `articles_categories`.`common_uri` AS `common_uri`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('85215', '82753', '79792', '78321', '77927', '77788', '77318', '76977', '76564', '76147')
0.1924
SELECTCOUNT(*)AS `numrows`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 13:18:00'
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)
Array
(
[meta_title] => КиївВлада
[meta_description] => КиївВлада - інформаційно-аналітичний портал, присвячений проблемам влади у Києві та столичному регіоні.
)