Сьогодні увага суспільства справедливо зосереджена на відновленні та новому житлі для українців, які втратили свої домівки. Але маємо ще і девелоперський бізнес, який може як брати участь у відновленні, так і має добудувати розпочаті ЖК, запустити заплановані проєкти, а значить, платити податки, створювати робочі місця, розвивати економіку країни. КиївВлада дізналася у столичних девелоперів, коли відновиться столичний ринок житла. А заразом – як ітиме процес і що потрібно від нашої влади для відновлення ринку.
Станом на 31 березня в сервісі державних послуг “ДІЯ” було подано 25 тис. 491 заяву на відшкодування пошкодженого/зруйнованого житла. За підрахунками влади, кількість мешканців у цих будинках і квартирах, які були зруйновані – 63 тис. 471 людина.Підписуйтесь на “КиївВладу”
Що в Києві?
За інформацією Ольги Момчилович, експертки з нерухомості, станом на 21 квітня у Києві є близько 10 будівель, які не підлягають реконструкції та відновленню, а також близько 100 будівель, які відновити можливо. Тож пошкодження є відносно невеликими, і терміни відновлення такого житла в залежності від рівня пошкоджень може становити від півроку до року. Об’єм житла, необхідного для розселення/компенсації мешканцям, чиї помешкання були повністю зруйновані, не настільки значний відносно річних обсягів будівництва столиці.
“Можу припустити, що власники зруйнованого у Києві житла матимуть можливість отримати від держави компенсації при придбанні житла у існуючих новобудовах. Це зможе позитивно вплинути та прискорити пожвавлення на ринку, адже створюватимуться робочі місця, галузь працюватиме. Тут важливими стануть строки, які знадобляться державі для розробки працюючого механізму компенсації, – коментує Ольга Момчилович. – Тому, на мій погляд, в першу чергу зусилля забудовників будуть зосереджені на добудові розпочатих проєктів Києва, а ті проєкти, що не встигли запуститися до продажу, будуть поки що на паузі до більш зрозумілих з точки зору економічної ситуації в країні обставин”.
За даними RED Community, спільноти девелоперів житла, деякі девелопери вже відновили роботу на проєктах в тому чи іншому форматі. Це – Perfect Group, Royal House, Status Group, Альянс Новобуд, Caspian Service. Ще ряд девелоперів поновили продажі – ЛУН серед інших (в т.ч. згаданих вище) зазначає KAN Development, UDP, KSM-GROUP, ДБК-Житлобуд.
Є певний позитив і в роботі фінустанов.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
“У Західних регіонах вже повернулись до роботи фонди фінансування будівництва – певний попит є, – зауважує Вікторія Волковська, генеральний директор Асоціації з управління фінансами та інвестиціями (FIMA). – Вже сьогодні, там де це можливо, управителі ФФБ приступають до аудитів об’єктів, будівництво яких розпочато до війни, проводять внутрішній аудит реєстрів довірителів (фізичних та юридичних осіб, які інвестували свої кошти у будівництво), разом із замовниками та забудовниками починають робити перерахунки коштів, необхідних для завершення будівництва, коригують строки будівництва, розуміючи, при тому, що є необхідність добудувати об’єкти як скоріше та знайти компромісні ціни по кожному об’єкту житлового будівництва”.
Оптимістичний сценарій
Що кажуть безпосередньо девелопери про поновлення саме комерційної складової ринку житла?
“За оптимістичним сценарієм на відновлення знадобиться приблизно півроку, при цьому об’єми скоротяться десь на 2/3, може навіть на 50%. Комерційний попит також може впасти десь на 50%, але може бути на достатньому рівні у зв’язку з вимушено переміщеними особами, які вже й будуть формувати новий рівень попиту на житло”, – прогнозує Олексій Коваль, керівник проектів Perfect Group.
На думку девелопера, в питанні завершення початих проектів: соціальний та комфорт клас буде завершуватись, як тільки буде можна розблокувати будівництво, та коли розблокують роботу ІСІ. Але конкретний графік завершення проєктів можна буде зробити після остаточної перемоги України. “Щодо об’єктів бізнес класу – ситуація складніше, багато з них будується за рахунок інвестицій від фізичних осіб, зараз ми маємо запас власних коштів на якийсь термін, але якщо не буде комерційного попиту на такі проекти, то ми розуміємо, що вони будуть затягнуті до вводу в експлуатацію десь на рік-два”, – уточнює Олексій Коваль щодо більш дорогих класів житла.
Прогнозує зменшення обсягів нового житлового будівництва для продажу і Ірина Міхальова, директорка з маркетингу DIM Group:
“Безумовно, драматичні події, що відбуваються, радикальним чином вплинуть на будівельний ринок як житлової, так і комерційної нерухомості. Навіть за оптимістичним сценарієм, коли ми матимемо швидке завершення активних бойових дій, обсяги будівництва – зданих об'єктів цього року навряд чи будуть навіть в тому ж обсязі, як, наприклад, у 2001 “ковідний” рік.
Часткове відновлення будівництва та роботи офісів продажів житла, за даними експертки, вже відбувається в деяких західних регіонах та в Одесі, поодинокі об'єкти оживають навіть у Києві. Проте, реальне поновлення будівництва великими операторами ринку, швидше за все, буде дуже поступовим.
“Найраніше – з другої половини травня почнуть активізувати роботу офіси забудовників та перші рухи будуть спостерігатись на будівельних площадках у Києві. Умовний “бум” можна очікувати не раніше осені, коли запрацюють програми відновлення житла, а реальний ринок і споживачі трохи заспокояться”, – прогнозує Ірина Міхальова.
На її фахову думку, зараз, насамперед, будуть продаватися готові чи майже готові квартири. Особливим попитом будуть користуватися квартири з готовим ремонтом. Багато переселенців, які не готові повертатись у східні регіони цього року, захочуть отримати дах над головою ще до зими в центрі та на заході України, в столиці. “В нашій компанії є пул таких квартир у 4-х ЖК, і ми вже маємо запити на такі квартири”, – додає пані Ірина.
Важливе зауваження надає Анна Лаєвська, комерційна директорка “Інтергал-Буд”:
“Оптимістичний сценарій відновлення столичного ринку нерухомості передбачає залучення коштів з боку міжнародних інституцій та української держави. Ці фінанси можуть бути використані як для придбання в забудовників квадратних метрів у вже завершених проєктах, так і для фінансування нового будівництва, яке має задовольнити попит на житло, сформований втратою українцями квартир внаслідок воєнної агресії. Якщо кошти будуть виділені, можемо говорити про швидке відновлення ринку та вихід на довоєнні показники протягом півроку. Але цьому має передувати припинення бойових дій та затвердження програм, які забезпечать фінансування будівництва на державному рівні. Наприклад, анонсоване відшкодування втраченого житла. Наразі йде напрацювання такого механізму”. Важливо, що реалізація цього сценарію дасть поштовх для розвитку всієї української економіки, поверне робочі місця та забезпечить бюджетні надходження, резюмує експертка.
Але навіть за оптимістичного сценарію, на думку Ангеліни Деревльової, заступниці директора в напрмямку марктеингу Будівельної Компанії "Міськжитлобуд", стрімке "одужання" ринку нерухомості в Києві неможливе.
“Нагадаю, – каже пані Ангеліна, – що після початку війни з Росією ринок почав відновлюватися наприкінці 2016 року. Навіть, якщо Україна отримає "план Маршалла", багато українців обере для життя умовно безпечні західні регіони. Наприклад, Тернопільська область вже підняла ціни на 15-20%. І це при тому, що реєстри не працюють”. На її думку, протягом цього року в Києві ціни будуть знижені на 30-35%. Цей спад відбудеться поступово, бо продавці на вторинному ринку не будуть готові знижувати вартість і будуть чекати. Первинний ринок, як завжди, відреагує швидше.
Справедливо підсумовує прогнози Ольга Момчилович: “Загалом, відновлення попиту та темпи цього відновлення зараз важко прогнозувати, адже це залежить від того, скільки триватиме війна, яка щомісяця значно знижує платоспроможність населення країни”. Чим швидше запанує мир і ми матимемо змогу стати до відбудови країни – тим менше постраждає платоспроможний попит.
Можливо, саме через нестрімкі темпи відновлення ринки суспільство та бізнес в підсумку отримають зростання якості житла. Крім того, запит на безпекові функції в ЖК буде стабільно високим. “На часі будуть проєкти з підвищеним рівнем безпеки, з підземними укріпленими паркінгами, – каже Олексій Коваль. – Передбачаємо, що у новому будівництві будуть проектуватись бомбосховища. Також буде користуватись попитом котеджне будівництво з укріпленими підвальними приміщеннями, які будуть створюватись за окремими проєктами”.
“Споживачі ще більше звертатимуть увагу на наявність паркінгів та підземних приміщень, які можна використати як укриття, в разі необхідності, – доповнює колегу Ірина Міхальова. – Наприклад, в ЖК Lacky Land, який будує наша компанія, вже зараз передбачено велику кількість таких приміщень. Є паркінги та приміщення укриття навіть у майже готових будинках”. Як наголошує експертка, в наступних проєктах такі нові вимоги мають бути враховані цільовим чином й іншими учасниками ринку.
Вже неодноразово, за словами пані Волковської, ми чули порівняння України із Ізраїлем, який у стані війни знаходиться практично з перших днів свого існування. “Я чимало разів була в Ізраїлі і, мешкаючи у друзів, на власні очі бачила ізраїльські бомбосховища та укриття. Це сумно, але слід визнати, що в українських новобудовах відтепер також слід передбачати укриття та бомбосховища з постачанням в них води, тепла та повітря”, – розповідає вона. На думку експертки, переглядати слід і поверховість будинків і щільність забудови, особливо у спальних районах Києва.
Песимістичний сценарій
Девелопери в своїй роботі враховують і песимістичний сценарій розвитку подій – в принципі, в плануванні повноцінного відновлення девелопменту проєктів фахівці відштовхуються від кінця бойових дій, нашої остаточної перемоги.
“Після перемоги відновлення по песимістичному сценарію може бути десь через 1,5 – 2 роки. Це пов’язано з тим, що в багатьох міжнародних фондах поки навіть немає статей витрат для фінансової допомоги у житловому секторі. Потреби, які зараз виникають у житлі для тимчасово переміщених осіб складають цифри десь приблизно 73 000 (те, що було офіційно зареєстровано через додаток “Дія” з пошкодженого майна), я вважаю, що ці потреби можна буде погасити за рахунок готового первинного житла, а також житла, яке існує на вторинному ринку”, – коментує Олексій Коваль.
Також, як слушно зауважує експерт, багато переміщених осіб виїхало з нашої країни і зараз складно прогнозувати, яка кількість людей буде повертатись. Таким чином, дефіциту житла може й не бути. В такому разі, нове будівництво проста не буде закладатись. Це, на його думку, призведе до того, що на 1,5 – 2 роки сектор житлового будівництва проста “відкотиться” назад десь до рівня докризового 2008 року. Тобто, будівельні крани на майданчиках проста будуть стояти, будуть будуватись тільки соціальні проекти, за рахунок бюджетних коштів, цільових програм, під які будуть виділятись кошти.
Ще один важливий параметр успішного поновлення ринку – платоспроможний попит за рахунок інвестицій у нерухомість з боку фізичних осіб. Він, на думку Анни Лаєвської, буде нешвидким.
“По-перше, багато наших співвітчизників покинули Україну, частина з них або залишиться закордоном, або повернеться нескоро. По-друге, ті, хто залишився та має кошти, достатні для придбання квартири, не поспішатимуть, вичікуючи припинення гарячої фази війни та стабілізації економіки. По-третє, наявний попит на житло з боку українців, які втратили свої помешкання, не може бути реалізовано без підтримки держави та міжнародної спільноти. У таких умовах забудовники будуть змушені завершувати комплекси, будівництво яких було розпочато ще до війни (здебільшого власним коштом), і відмовлятись від нових проєктів та нарощення об’ємів”, – пояснює вона.
На думку експертки, ще одним загрозливим фактором є фінансування тимчасових модульних комплексів замість будівництва якісного житла. На перспективу такі проєкти не вирішують проблеми розселення в комфортні для проживання квадратні метри, адже все це з часом потрібно буде розбирати, зносити, перебудовувати. Залишені як є ці поселення перетворяться в гетто. Окрім того, буде втрачено момент для запуску економіки. Знекровлена війною вона потребує розвитку галузі будівництва.
Плюс, старт “буму” на ринку може відтермінувати не лише суто військовий фактор, а й втрати виробничих потужностей ключовими поставщиками, складнощі з поверненням ключових спеціалістів на робочі місця, – це слушне зауваження Ірини Міхальової. Експертка підкреслює, що без державних програм відбудови зруйнованого житла, компенсацій людям, що втратили домівки, програми пільгового кредитування поставщиків та будівельників, спрощення програми доступної іпотеки самотужки ринок буде відновлюватися не кілька місяців, а кілька років.
Від держави просять спрощення “бюрократії” і дієвих програм підтримки
Для початку, держава має вирішити проблему людей, які втратили свої домівки, внутрішньо переміщених осіб (ВПО). “Держава має напрацювати ефективний механізм для забезпечення тимчасовим та постійним житлом осіб, які втратили свої домівки внаслідок воєнних дій. Це може бути часткове або повне відшкодування оренди у якості тимчасового рішення. І будівництво нового житлового фонду, нехай навіть невеликої поверховості, однак воно має бути якісним та комфортним, здатним забезпечити гідні умови проживання на довготривалий період. З цією метою необхідно вже зараз шукати джерела фінансування на відбудову помешкань. Наразі жодної інформації щодо затверджених програм та бюджетів озвучено не було”, – зазначає Анна Лаєвська.
Експертка слушно зауважує, що такі програми є надмірним навантаженням на бюджет України, що потерпає від війни. “Тому логічним було б залучення міжнародних інституцій та урядів, які б допомогли вирішити ці завдання. Однак тут постає інше питання, чи зможемо ми знайти відповідне фінансування в умовах активних бойових дій або нестійкого миру”, – підсумовує пані Анна.
Якщо зосередитись на столичному ринку: за інформацією від аналітиків житлової нерухомості, саме в Києві налічується більше 5 млн квадратних метрів вже відбудованого, але не проданого житла.
“Чому не проданого? Десь будинок не знайшов попиту за причини невдалого місця розташування, когось не задовольняла вартість житла, – коментує Вікторія Волковська. – І мені здається, що держава може попрацювати із забудовниками таких об’єктів і знайти компромісні рішення щодо викупу та використання цього житла для тих, хто сьогодні цього найбільш потребує. Наскільки мені відомо, Мінрегіон вже займається такими питаннями і вже працює з забудовниками таких об’єктів”.
Також експертка зазначає: завершити початі до війни проекти потрібно якомога швидше. Але поки що є певні перепони і чимало обґрунтованих обмежень. “Так, поки що діяльність більшості управителів ФФБ і не тільки управителів, в усіх регіонах, окрім західного регіону, призупинена. Проте, очікуючи розблокування, вже сьогодні дуже потрібно оновлення реєстру компаній забудовників”.
Окремим блоком роботи від держави мають стати дієві і ретельно прораховані зміни в законодавство.
Ангеліна Деревльова виокремлює такі задачі: “Для відбудови міст та будівництва житла для ВПО потрібна чітка нормативна база та алгоритми. Як будуть виділені ділянки для будівництва, на яких умовах? Києву, наприклад, потрібно проаналізувати весь земельний фонд міста і чітко визначитися з Генеральним планом забудови (наприклад стара промзона повинна мати плани комплексної забудови). Неможна допустити будівництва "гетто" без соціальної, торгівельної, транспортної інфраструктури, забезпечення робочих місць”.
Олексій Коваль зазначає найактуальніше для відновлення столичного ринку: “Спрощений прозорий механізм виділення земельних ділянок, швидке прийняття генерального плану Києва з чітким переглядом та визначенням цільового використання земельних ділянок. Цей документ має народитись в найкоротші терміни. Після того мають бути розроблені програми державні на базі або тих, що вже існували (Доступного житла, Державної іпотечної установи, молодіжного фонду тощо), які можна було б фінансувати, або потрібна розробка альтернативних програм, які будуть направлені на те, щоб будувалось багато якісного, але соціально доступного житла. Вже зараз існують перші пропозиції від архітекторів, які пропонують своє бачення відбудови такого класу житла, серед яких зустрічаються доволі непогані концепції”. Окрім того, на думку фахівця, якщо б під такі проекти держава мала змогу зробити фінансування, це було б великим плюсом. По друге – доступні кредити для забудовників та для покупців. Все це могло б привести до відновлення житлового сектору будівництва.
Ірина Міхальова слушно доповнює: “Дієвими заходами від держави можуть бути:
Якісне покращення та спрощення доступу до програм доступної державної іпотеки;
Доступ до програм пільгового кредитування для будівельних компаній та постачальників;
А головне, каже експертка, не заважати ринку відновлюватись.
Варто врахувати і досвід відбудови світових успішних кейсів. Наприклад, на думку Ангеліни Деревльової, для відбудови міст є чудовий досвід Дубай (не без місцевих особливостей і проблем). Ключове: спочатку місто було сплановане, поділене між великими державними компаніями, які будували транспортну інфраструктуру, прокладали мережі, а інші компанії могли придбати ділянку і будувати там нерухомість, маючи чітке цільове призначення, висоту будівлі та межі забудови.
Крім того, акцентує експертка, не можна допустити недобросовісної конкуренції між забудовниками: хтось отримає замовлення від держави, а хтось примусово повинен буде виділити житло для ВПО.
І щє один момент, який лишається, на думку пані Ангеліни, поза межами уваги. Наразі ми маємо дефіцит будівельних матеріалів. Після початку війни з Росією (14-й рік), забудовники пів року змінювали мережу постачальників, щоб закрити дефіцит металу, гіпсу, тощо. Наразі ми маємо ще гіршу ситуацію. Потрібно вивчати нові технології, змінювати ДБН.
Сьогодні, акцентує Вікторія Волковська, знадобиться оновити або заново вирішувати питання, пов’язані із з виготовленням, вартістю та постачанням будматеріалів. І наводить приклад: більшість залізобетонних конструкцій для будівництва жилих об’єктів вироблялися в Маріуполі на заводі Ілліча, а скло для вікон – в Білорусії.
Ще одна проблема, за спостереженнями експертки, повернення безпосередньо будівельників, робочих до будівництва – хтось виїхав додому, хтось пішов ЗСУ чи Тероборону.
Не можна не привести думку Ольги Момчилович щодо термінових заходів від держави: ситуація з житлом у області, де є здебільшого або повністю зруйновані населені пункти – в першу чергу це Бородянка, Ірпінь, Буча, Гостомель. Відбудова житла у цих регіонах – надзвичайно важливе питання, у якому держава має максимально посприяти забудовникам, щоб вони мали змогу розпочати будівництво у мінімально можливі терміни – наприклад, спрощення та скорочення процедур отримання дозвільної документації на будівництво на цих територіях.
Важливим моментом є надання можливості громадянам, які отримують компенсацію на придбання житла, самостійно обирати об’єкти для здійснення покупки. Це дозволить відновитися ринковій конкуренції, а також втримати певний рівень якості проєктів.
Читайте: За тиждень в Києві зареєструвалося більше 9 тисяч біженцівКиївВлада
Закон "Про дерадянізацію законодавства України", попри заяву його автора, спікера Верховної Ради (ВР) Руслана Стефанчука, не вирішує проблемі дерадянізації (десовєтізації) законодавства України. Цей законопроект вносить суто термінологічні зміни та відкладає щонайменше на рік прийняття нового Житлового кодексу, Трудового кодексу та Кодексу про адміністративні проступки. Також закон наділяє розширеними повноваженнями у сфері управління житловим фондом районні державні адміністрації (РДА), які виконують функції виконкомів при районних радах. Крім того, в змінах до Житлового кодексу немає навіть натяку на визначення “об'єднання співвласників багатоквартирних будинків” (ОСББ), але є “органи самоорганізації населення” (ОСН) – розмите визначення будь-яких громадських об'єднань, які, як правило, створюють органи місцевого самоврядування (ОМС) з метою використання бюджетних коштів.
Про це KВ стало відомо з законопроекту №4284 “Про дерадянізацію законодавства України", за який 21 квітня проголосували 293 народні депутати, і який 22 квітня було передано на підпис Президенту Володимиру Зеленському.
Підписуйтесь на “КиївВладу”
ВР прийняла за основу законопроект тоді ще першого віце-спікера Руслана Стефанчука постановою №1460-IX 20 травня 2021 року.
Після прийняття закону 21 квітня ц.р. вже спікер ВР Руслан Стефанчук заявив, що його законопроект про дерадянізацію “прибере законодавчий непотріб, яким так щедро захаращене українське законодавство… окремі кодекси, які досі діють в Україні, позбудуться радянської термінології”.
Втім, аналіз законопроекту (він набуде статусу закону після підписання Президентом та публікації) виявив, що спікер ВР перебільшує значення свого законопроекту, і мова може йти хіба що про часткову дерадянізацію українського законодавства та консервування щонайменше на рік радянських Житлового кодексу та Кодексу законів про працю, який також десь через рік має замінити новий Трудовий кодекс.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Перше, що впадає в очі – це заміна у Кодексі законів про працю (КЗпП) терміну “народне господарство” на термін “економіка України”.
Термін “народне господарство” базується на ст. 13 Конституції України: “Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу”.
Ст. 15 Основного Закону наголошує, що “суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності”.
В той же час, термін “економіка України” потребує додаткового визначення та деталізації.
В висновках Головного науково-експертного управління (ГНЕУ) ВР зазначається, що “частина запропонованих змін до КЗпП за своєю суттю виглядає не як звільнення його від “радянщини”, тобто, від застосування в ньому термінології та підходів до предметного врегулювання, які “є застарілими, неактуальними й концептуально несумісними із законодавством України” (п. 1 пояснювальної записки до проекту), а як внесення до нього певних змін загального термінологічного та редакційного характеру”.
Тобто зміни мають не сенсовий та управлінський характер, а суто зовнішній естетичний, який не зачіпає загальну філософію КЗпП.
Неповна дерадянізація
Більш того, задекларована Русланом Стефанчуком дерадянізація законодавства навіть за кількістю відмінених актів виглядає половинчастою. Так, відповідно до законопроекту, на території України не застосовуються акти органів державної влади і управління СРСР (додаток 1) та УРСР і УСРР, яка існувала до заснування УРСР (додаток 2), окрім їх положень, що не суперечать Конституції України і закону “Про правонаступництво [України]” та стосуються:
суверенітету України та її територіальної цілісності в межах існуючого державного кордону України, визначеного чинною Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України;
адміністративно-територіального устрою України;
опису, нагородження, правил носіння та передачі (в тому числі і через спадкування) орденів, медалей, орденських стрічок та стрічок медалей на планках, знаків розрізнення, почесних звань, звань СРСР, УРСР, УСРР.
В додатку 1 (акти СРСР) до першого читання було 979 актів, до другого читання їх кількість скоротилась до 929. В додатку 2 (акти УРСР та УСРР) до першого читання було 249 актів, до другого читання їх кількість збільшилась до 258.
В той же час, за висновками ГНЕУ, у додатку 2 (акти УРСР і УСРР) має бути 603 акти, “з яких 130 видані Верховною Радою УРСР, а решта – Президією Верховної Ради УРСР”.
“... виникає питання про юридичну долю решти 354 актів Верховної Ради УРСР, які не включені до додатку 2 – або вони зберігатимуть чинність і згодом будуть інкорпоровані до сучасного законодавства України, або ж вони з тих чи інших причин не були виявлені під час складання цього переліку… ... незрозумілою є доцільність включення до додатків великої кількості актів ненормативного характеру, дія яких нині уже давно вичерпана у зв’язку з їх виконанням”, – наголошується у висновку ГНЕУ.
Читайте:
Рабочая группа, готовящаяся упразднить ГНЭУ ВР, соберется на днях
В Верховной Раде опровергли информацию о ликвидации Главного научно-экспертного управления
Крім того, на думку фахівців ГНЕУ, з прийняттям законопроекту регулювання питань чинності тих чи інших нормативних актів набере досить суперечливого та заплутаного характеру: “Адже в законодавстві одночасно міститимуться приписи про те, що певні акти “діють в частині”, що не суперечить Конституції та законам України, і про те, що ці ж акти “не застосовуються” (з певними винятками). На наш погляд, реалізація цих приписів на практиці викликатиме суттєві труднощі та спричинятиме правові спори”.
Довгострокові перспективи трудового законодавства
Згідно законопроекту, Кабінет міністрів має внормувати всі чинні акти у відповідність до нових норм, а також протягом одного року з дня набрання чинності закону розробити та внести на розгляд ВР проекти:
Житлового кодексу;
Трудового кодексу;
Кодексу України про адміністративні проступки (КУпАП).
В першому читанні термін для Уряду на виконання цієї роботи встановлювався до 1 січня 2023 року, але ГНЕУ зазначило, що Кабмін не встигне, тому парламентарі дали ще декілька місяців на написання трьох нових кодексів.
Зазначимо, що у ВР поточного скликання зареєстровані три проекти Трудового кодексу: №2410-1 (авторства Юлій Тимошенко) та №2410 і №2708-1 (обидва – авторства Наталії Королевської). З політичної точки зору, у цих законопроектів немає перспектив, бо ВО “Батьківщина” перебуває в опозиції до монобільшості, а новостворена “Платформа за життя та мир” (реінкарнація “ОПЗЖ”), куди входить Королевська, є маргінальним вигнанцем. Нагадаємо, проект Трудового кодексу Уряду Олексія Гончарука №2708 (закон “Про працю) було відкликано 4 березня 2020 року – після відставки Кабінету міністрів Гончарука.
Зважаючи на колотнечу, яка здіймається в парламенті кожного разу, коли розглядаються зміни до трудового законодавства (часто через скандальний імідж голови соціального комітету ВР Галини Третьякової, “Слуга народу”), можна сміливо прогнозувати, що баталії навколо нового Трудового кодексу будуть запеклими.
Щодо КУпАП варто сказати, що різниця між правопорушенням та проступком майже відсутня. Тому, схоже, доручення Уряду створити саме Кодекс про адміністративні проступки (наразі діє Кодекс про адміністративні правопорушення і останні зміни до нього внесені ВР 15 квітня ц.р.) є суто декоративним елементом. До речі, в 2020 році Мін'юст Дениса Малюськи підготував проект Кодексу про адміністративні проступки, але його тексту немає у відкритому доступу й єдине, що про нього відомо – проект документу було забраковано Національною радою з питань телебачення та радіомовлення.
З Житловим кодексом також все може скластись не найкращим чином, бо до його поточної редакції є системні питання.
Всупереч децентралізації: посилення районних держадміністрацій – виконкомів райрад
Єдиною реально довгоочікуваною зміною законопроекту Руслана Стефанчука стало вилучення з Житлового кодексу преамбули, яка розпочинається абзацами: “В результаті перемоги Великої Жовтневої соціалістичної революції в нашій країні було створено необхідні передумови для розв'язання однієї з найважливіших соціальних проблем – задоволення потреби трудящих у житлі. Втілюючи в життя ленінські ідеї побудови комуністичного суспільства і здійснюючи курс на підвищення матеріального та культурного рівня життя народу, Радянська держава послідовно реалізує розроблену Комуністичною партією програму житлового будівництва”.
В усьому іншому до змін багато запитань, одне з яких – відсутність в змінах ОСББ, які наразі є єдиною ефективною моделлю управління громадянами у власних багатоквартирних будинків та зафіксоване однойменним законом. Натомість в змінах до Житлового кодексу присутні ОСН, які, за багаторічними спостереженнями KВ, є зручним інструментом для місцевих можновладців заважати створенню та розвитку ОСББ (підміна понять), а також для списування бюджетних грошей на дуже розмиті завдання (“розвиток громадянського суспільства”).
"Органи самоорганізації населення відповідно до положень про них беруть участь у розробленні і здійсненні заходів по поліпшенню експлуатації житлового фонду, здійсненні контролю за якістю і строками виконання ремонту жилих будинків, а також у здійсненні інших заходів по управлінню житловим фондом та забезпеченню його схоронності", – сказано в законопроекті.
При цьому аналогічні права для житлово-будівельних кооперативів (ЖБК) законопроектом в імперативній формі не встановлюються. Лише в багатьох місцях документу сказано, що ЖБК діють у відповідності до чинного законодавства України. Що також можна розцінювати як дискримінацію найбільш сталої форми власності громадян на багатоквартирні будинки – на користь невизначених ОСН-ів.
Втім, головне системне питання – до повноважень районних рад, які, як відомо, після завершення чергового етапу децентралізації з місцевими виборами 25 жовтня 2020 року, втратили ресурсну базу та перетворились на тимчасові квазі-ОМС, єдина мета яких – швидкий розподіл невизначеного майна територіальних громад. Після завершення цієї процедури райради мають піти в небуття.
Крім того, в районних рад немає виконкомів, функції яких виконують РДА (голів РДА призначає своїми розпорядженнями Президент України). Влітку минулого року райради Київщини жалілись на брак коштів, який виник у зв’язку з реалізацією законів за реєстраційними номерами № 907-IX “Про внесення змін до Бюджетного кодексу України” та 1009-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій”.
Читайте: Проєкт “Децентралізація”: новоствореним райрадам Київщини бракує коштів на існування
Незважаючи на ці факти, Руслан Стефанчук своїм законопроектом суттєво розширив повноваження районних рад в сфері управління житловим фондом, не передбачивши фінансування цих витрат за рахунок бюджету.
Для наочності КиївВлада звела в єдину таблицю повноваження держави, а також виконкомів обласних, міських, селищних, сільських і районних рад.
Рівень органу владі
Держава у сфері житлових відносин забезпечує
Виконкоми облрад і міськрад (в містах республіканського підпорядкування)
Виконкоми районних і міських, районних у містах рад
Виконкоми селищних і сільських рад
1
Єдність законодавчого регулювання житлових відносин
Здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч. 1 ст 30)
Здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч. 1 ст 30)
Здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч. 1 ст 30)
2
Встановлення загальних засад організації та діяльності органів державного управління житловим господарством
Керують житловим господарством, підпорядкованими підприємствами, установами та організаціями цієї галузі, забезпечують комплексний розвиток житлового господарства
Керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні ради
Керують житловим господарством, забезпечують правильну експлуатацію і схоронність жилих будинків, що є у віданні ради, організовують їх капітальний і поточний ремонт
3
Встановлення єдиного порядку державного обліку житлового фонду
Здійснюють управління житловим фондом місцевих рад (ч. 1 ст. 18) і забезпечують його схоронність, правильну експлуатацію, капітальний і поточний ремонт
Здійснюють управління житловим фондом місцевих рад (ч. 1 ст. 18)
Здійснюють управління житловим фондом ради (ч. 1 ст. 18)
4
Встановлення нормативів витрачання фінансових і матеріальних ресурсів на експлуатацію та ремонт державного житлового фонду
Здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду, вживають заходів до передачі його до відання місцевих рад
Здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду
Здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (ч. 1 ст. 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (ст. 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (ст. 39)
5
Встановлення порядку обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання жилих приміщень і користування ними
Приймають рішення про переобладнання і знесення непридатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду (ч. 2 ст. 7)
здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (ч. 1 ст. 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (ст. 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (ст. 39)
Приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду ради (ст. 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду (ст. 52)
6
Встановлення порядку і строків внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги
Здійснюють контроль на підприємствах, в установах, організаціях за станом обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (ст. 41), а також за правильністю розподілу жилих приміщень
Приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради (ст. 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (ст. 52)
Здійснюють облік громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу (ч. 4 ст. 134), здійснюють контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належним їм будинків (ст. 138)
7
Встановлення розміру пільг по оплаті жилих приміщень та комунальних послуг
Здійснюють контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків (ст. 138)
Здійснюють облік громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу (ч. 4 ст. 134), затверджують списки осіб, які вступають до житлово-будівельного кооперативу, і рішення загальних зборів членів житловобудівельного кооперативу про прийом до членів кооперативу та про надання квартири (ч. 6 ст. 137, ч. 1 ст. 141)
Видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (ч. 1 ст. 58)
8
Встановлення порядку організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів, прав і обов’язків їх членів
Здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (ст. 154)
Здійснюють контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків, скасовують рішення загальних зборів або правління житлово-будівельного кооперативу, що суперечать законодавству (ст. 138)
Здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (ст. 154)
9
Встановлення правил і норм технічної експлуатації жилих будинків і правил користування прибудинковими територіями
Приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових (ст. 118), затверджують рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення (ст. 120)
Подають громадянам допомогу в проведенні ремонту жилих приміщень (ст. 178)
10
Здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду
Видають ордери на жилі приміщення (ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 141)
11
Вирішення інших питань загальнодержавного значення у галузі використання і Забезпечення схоронності житлового фонду відповідно до законодавства України
Видають охоронні свідоцтва (броню) на жилі приміщення (ст. 75)
12
Здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (ст. 154)
13
Подають громадянам допомогу в проведенні ремонту жилих приміщень (стаття 178)
Вочевидь, наділення виконкомів районних рад (райдержадміністрацій) повноваженнями без відповідного фінансування призведе до часткового колапсу роботи райрад та погіршення надання послуг громадянам в сфері утримання житлового фонду. Це примусить парламент приймати невідкладні зміни до Бюджетного кодексу, що суттєво загальмує процес децентралізації та перетворення кожної громади на спроможну територіальну одиницю.
Ще більш цікавим процес управління житловим фондом буде в столиці, де за місяць до початку війни Київрада проголосувала за відновлення районних рад зі створенням в структурі Київської міськдержадміністрації (КМДА) районних департаментів, які фактично будуть виконкомами районних рад.
Читайте: Кличко решил по-своему реформировать местное самоуправление в столице
Як зазначив в коментарі KВ один з членів комітету ВР з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування (профільний комітет при розглядання законопроекту Руслана Стефанчука №4284), кричущі прогалини в документі, який пішов чотири дні назад на підпис Президенту Володимиру Зеленському, виникли через неуважність автора законопроекту до деталей та поточних державних процесів.
“Він (Стефанчук, – KВ) любить теоретизувати, але, коли доходить до практичної реалізації законів, він “пливе” й втрачає інтерес до питання”, – уточнив парламентар.
Нагадаємо, до початку повномасштабної війни росії проти України Руслан Стефанчук та керівництво “Слуги народу” неодноразово наголошували, що парламент має більш швидко ухвалювати рішення. Жартівники називали такий режим роботи ВР “зелений турбопринтер”. Ключовими фігурами в монобільшості є де-факто спікер ВР Руслан Стефанчук та перший віце-спікер Олександр Корнієнко (попри їхню позафракційність), глава фракції “Слуга народу” Давид Арахамія (в жовтні 2021 року анонсував скорочення кількості комітетів ВР) та його перший заступник і голова Київської обласної організації “Слуги народу” Андрій Мотовиловець.
Читайте: За рахунок громад і без фахових спеціалістів: корупційні міни законопроекту про компенсацію за пошкоджене та зруйноване московитами житло українців
Фото: пресслужба Верховної Ради України
КиївВлада
Законопроект №7198 про компенсацію громадянам за пошкоджене та знищене житло внаслідок агресії московитів зараз готується до прийняття у другому читанні. Голови громад, архітектурна спільнота та галузеві фахівці нищівно критикують цей документ. Хвалять його лише автори зі “Слуги народу”, високопосадовці Мінрегіону, Мінекономіки та ФДМУ, на яких Президент Володимир Зеленський поклав завдання створити притомний механізм компенсації. Автори документу запевняють, що в другому читанні врахують всі зауваження спеціалістів. КВ зібрала та проаналізувала всі хиби законопроекту та фахові пропозиції до нього.
Про це KВ стало відомо з тексту законопроекту №7198, який 1 квітня в першому читанні за основу проголосували 307 парламентарів, а також з листа Асоціації міст України (АМУ) до голови комітету ВР з питань економічної політики Дмитра Наталухи та експертного висновку заступника голови Архітектурної палати Національної спілки архітекторів України (АП НСАУ) Анни Кирій.
Підписуйтесь на “КиївВладу”
16 квітня відбулось публічне онлайн-обговорення законопроекту №7198 “Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об’єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації” (в ВР досі пишуть російська федерація з великої літери, – КВ).
Ключова авторка законопроекту, голова партії “Слуга народу” Олена Шуляк (на колажі в центрі) неодноразово наголосила, що ініціатором новації є Президент Володимир Зеленський, а нардепи, Міністерство розвитку громад та територій (Мінрегіон), Мінекономіки та Фонд держмайна України (ФДМУ) – тільки виконавці.
Позиція влади: методик немає, але закон треба приймати
Тезово з виступу Олени Шуляк:
станом на 15 квітня через Дію подано понад 76 тис. заявок щодо пошкодженого та зруйнованого житла 220 тис. людей на 5 млн кв. метрів;
запити від громадян надаються через Дію, ЦНАП чи нотаріуса, можливо, через центри соціального захисту, а розглядати їх будуть комісії при органах місцевого самоврядування (ОМС);
комісія при ОМС протягом 30 днів буде перевіряти подані документи, а якщо документів немає – через суди;
комісія при ОМС організовує проведення експертизи пошкоджень, ця експертиза може бути за рахунок місцевого бюджету або за власний кошт громадян;
свої висновки комісії при ОМС віддають розпоряднику – Мінрегіону, а кошти будуть закумульовані у Фонді відновлення майна та зруйнованої інфраструктури (наповнюється донорами);
знищене житло буде компенсуватись квадратними метрами з розрахунку не більше 150 кв. метрів, бо 85% квартир украхнців вкладаються в цей показник (ця норма викликала чи не найбільше нарікань, бо вона не враховує особливості приватних будинків, більшість з яких в Україні – плюс-мінус 250 кв. метрів);
гроші за пошкоджене житло будуть компенсуватись через ОСББ чи керуючі компанії;
компенсації мають охопити виключно громадян України, вони не стосуються іноземців та юридичних осіб;
отримане житло не можна буде продавати протягом трьох років;
методики оцінки втрат ще немає, за це відповідальні Уряд та ФДМУ;
закон набуде чинної сили через два місяця після його опублікування;
15 квітня завершено прийом пропозицій до законопроекту, але перед другим читанням має бути ще одне його публічне обговорення.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Зі слів заступниці міністра Мінрегіону Наталії Козловської (на колажі праворуч) та директора Департаменту соціально-гуманітарної політики та внутрішньо переміщених осіб Мінреінтеграції Ірини Калупахи стало зрозуміло, що наразі немає ніяких механізмів щодо ведення реєстру пошкодженої та знищеної нерухомості (передбачається законопроєктом), а компенсації. “Всі нинішні процедури відбуваються на підставі рішень Уряду, а потім буде закон… Рамкову методу оцінки втрат розробляє ФДМУ, її ще немає”, – уточнила Козловська.
Також вона додала, що, за інформацією ОДА/ОВА, в Україні через агресію московитів пошкоджені 85 тис. об'єктів різного цільового призначення, включаючи житлові будинки.
Заступниця голови ФДМУ Юлія Бєлова наголосила, що Фонд вже надав свої пропозиції щодо методик оцінки по різним галузям, а збитки визначає Мінреінтеграції. “ЦІ методики мають відповідати міжнародним стандартам, щоб потім не було питань… Ми запропонували, щоб громадяни могли докласти звіт про оцінку від незалежного оцінювача, або комісія [при ОМС] звернулась до уповноважених урядом провести оцінку”, – розповіла Юлія Бєлова.
Перший заступник міністра економіки Денис Кудін (на колажі ліворуч), який, за інформацією KВ, фактично керує Мінекономіки, наголосив, що ставка на будівництво зроблена через те, що будівельна галузь є драйвером економічного зростання.
КВ має зазначити, що наразі немає жодної інформації від Мінекономіки про будь-які програми з відновлення чи створення з нуля заводів з виробництва будівельних матеріалів, тобто запуск будівельної галузі у поточному форматі стане стимулом зростання імпорту та, внаслідок цього, погіршення торговельноого балансу держави.
“Ми маємо все робити на засадах ринкової економіки, щоб людина мала можливість замовити роботи у будівельної компанії на власний вибір та доплатити власні гроші”, – додав перший заступник міністра економіки.
Звідки у людей, які втратили житло, будуть гроші “на доплатити” – про це чиновник не уточнив.
В свою чергу, голова Конфедерації будівельників України (КБУ) Лев Парцхаладзе, який модерував онлайн-обговорення законопроекту, знову наголосив, що треба прийняти забезпечені державою ваучери, якими громадяни зможуть розраховуватись за житло від приватних забудовників. Нагадаємо, КВ вже писала про цю ініціативу Парцхаладзе, яка подобається Козловській та, схоже, може отримати підтримку з боку Шуляк.
Читайте: Мінрегіон та КБУ в напівзакритому режимі готуються до будівництва тимчасового житла для біженців (відео)
Єдиним з учасників обговорення, який не є представником центральних органів влади і якому абсолютно все сподобалось, виявився заступник голови Київської міськдержадміністрації (КМДА) В`ячеслав Непоп, екс-керівник та до сьогодні фактичний куратор КП “Житлоінвестбуд-УКБ”.
“Наступного тижня (тобто вже на цьому тижні, – КВ) буде завершено [в Києві] обстеження 200 багатоквартирних будинків та 20 приватних. Відповіді на всі запитання отримаєте у Козловської… Треба терміново приймати закон, а зміни внесемо після”, – наголосив заступник Віталія Кличка.
Читайте: Миллиарды Непопа: Нацполиция расследует сомнительные закупки КП “Житлоинвестбуд-УКБ”
Втім, з цією позицією не згодна абсолютна більшість представників місцевих громад та фахівців з різних галузей.
Громади, фахівці, підприємці: запитання, запитання, запитання
Голова Макарівської тегромади (Київщина) Вадим Токар наголосив, що люди не можуть чекати місяцями на компенсацію, бо в громаді багато знищених приватних будинків і вже багато звернень про компенсацію.
“І про знищені дахи та вибиті вікна: чи можна їх ремонтувати зараз, а потім розраховувати на компенсацію”, – запитав голова Макарівської тергромади, яка дуже постраждала через військову агресію рашистів.
Таке ж питання у екс-мера Ірпеня Володимира Карплюка: “В Ірпені багато 5-поверхових будинків, де знесло дах. і дощі знищують більшість житла та ремонтів. Люди зафіксували збитки, готові самі перекрити дах, бо інакше збитки будуть ще більше. Але чи потім це не стане підставою для відмови в компенсації?”.
Заступник голови ФДМУ Юлія Бєлова сказала, що “треба зберігати всі акти всі свідоцтва та свідчення про завдані руйнування, тоді оцінювач може навіть через певний час зробити оцінку”.
Читайте: Незавойований: Ірпінь відроджується після боїв із ворогом
Заступник міністра Мінрегіона Наталія Козловська сказала загадкове “багато де працюють експерти-волонтери” й додала, що “треба концентруватись не на квартирі, а на технічному стані будинку, від якого буде залежати сума компенсації збитків”. Крім того, Козловська додала що рішення будуть приймати “мери га голови ВЦА”, що також виглядає дивно, бо в законопроекті нічого не сказано про роль голів ВЦА у визначенні збитків та наданні компенсацій за пошкоджене та знищене житло.
Вочевидь, Макарівська громада так і не отримала відповіді на болючі питання, про що 21 квітня у своєму повідомив Вадим Токар: “Вкотре наголошую, чіткого механізму від держави ми ще не маємо! Хто, як і в який спосіб буде це робити, ми ще не знаємо, і так само як і ви чекаємо роз'яснень від керівництва держави. Однак, ми вже робимо те, що можемо, – щодня фіксуємо і систематизуємо пошкодження і руйнування житла мешканців нашої громади. Це відбувається таким чином: обстеженням пошкоджених будівель на можливість відновлення займаються фахівці Київського національного університету будівництва і архітектури… паралельно із ними дані збирає Відділ економічного розвитку та управління комунальним майном Макарівської селищної ради. Інформація про стан будинків надається старостами старостинських округів, а також власниками приватних будинків”.
Голова Бородянської громади (Київщина) Георгій Єрко наголосив, що в законопроекті нічого не сказано про компенсацію за пошкоджені господарські приміщення та споруди. Крім того, адвокат, який працює з постраждалими через московитів мешканців Бородянської тергромади, запитав, хто має сплачувати за експертизу, бо для людей ці гроші часто є непідйомними, а також що робити з житловим фондом, яке належить громадам (гуртожитки тощо).
Проте притомних відповідей представники Бородянської громади так і не отримали.
Нагадаємо, Бородянку от села навколо московити вщент знищили ковровими бомбардуваннями.
Читайте: “Всіх, хто роздивлявся військових через тин, розстрілювали”: КВ дізналася, як живуть в окупації села Бородянської громади
Багато питань в усіх постраждалих від війни регіонах викликає компенсація за приватні будинки, на які не отримано право власності або немає інших документів. Олена Шуляк пообіцяла врахувати ці проблеми при другому читанні.
Головний архітектор Донецької області Василь Теклюк наголосив, що в зруйнованих населених пунктах треба переглядати планування та інфраструктуру, бо багато хто з мешканців туди не повернеться. “Треба зібрати головних архітекторів областей, щоб ми це обговорили та спланували. Бо житло відновимо, а воно не буде потрібне”, – підкреслив Василь Теклюк.
На що Наталія Козловська відповіла, мовляв, вже є план відновлення Харкова, який нещодавно представили Європейській економічній комісій ООН і зараз “хочемо рекомендації до цього плану”. Що це за “план відновлення Харкова” – наразі невідомо, бо Наталія Козловська досі не відповіла на запитання КВ: “Який саме проект в Харкові зараз опрацьовується разом з архітектором Олегом Дроздовим (архітектурне бюро Drozdov&Partners)?”.
Станіслав Іванов з компанії CBRE наголосив на хибності підходу “тільки будувати”: “Людям треба надати можливість будувати, купувати, орендувати, ремонтувати. Люди, які виїхали можуть захотіти продати своє майно, переїхати, тому дуже неправильно не надавати їм право продавати житло три роки”. Наталія Козловська фактично відмахнулась від його слів: “Будівництво – це робочі місця, розвиток та податки”
Директор ГО “Українська асоціація віконних систем” Сергій Доротич запропонував зробити реєстр пошкоджених та знищених будівель комерційної нерухомості (офісні, складські, сервісні приміщення). Перший віце-президент Торгово-промислової палати України Михайло Непран, повідомив, що їхні фахівці розробили порядок фіксації пошкоджень комерційних будівель (без оцінки втрат) та оцінку вартості втрачених активів і недоотриманих прибутків – через мародерів тощо.
А гендиректор ПрАТ “Слобожанська будівельна кераміка” Володимир Бурцев наголосив, що бізнесу також треба компенсувати втрати: “Ірпінь, Буча, Гостомель на 40% побудовані з наших блоків. Ми зустрічали російські гвинтокрили ще до Гостомеля, в нас 50 га нерозмінованих територій, були мародерства”.
Системна критика та пропозиції АМУ
Під час обговорення заступник виконавчого директора АМУ Володимир Мягкоход наголосив на декількох системних пропозиціях до законопроєкту №7198, два з яких, на думку KВ, дуже важливі:
місцеві бюджети і так перевантажені, щоб іще й фінансувати за власний кошт оцінку пошкодженої та знищеної нерухомості;
треба одночасно з об'єктами житлової нерухомості реєструвати й пошкоджені та знищені об'єкти соціальної інфраструктури (школи, дитячі садочки тощо).
KВ вже писала про необхідність комплексного підходу до відновлення населених пунктів, які постраждали через військову агресію московитів.
Читайте: Досвід чорнобильського переселення: як правильно відбудувати Україну
В листі виконавчого директора АМУ Олександра Слобожана до голови комітету ВР з питань економічної політики Дмитра Наталухи пропозиції АМУ більш деталізовані:
Законопроект має звужене коло осіб та об’єктів нерухомості, пошкодження або знищення яких повинно обліковуватися і за які передбачено компенсацію. Не передбачено порядку обліку та компенсації втрат комунальної та приватної господарської інфраструктури (нежитлової нерухомості), не передбачано вирішення питань відбудови (зокрема і компенсації вартості знищеного майна) комунальної інфраструктури, яка забезпечує саму можливість проживання на певній території. Держава повинна забезпечити облік всіх об’єктів нерухомого майна приватної , комунальної та державної власності, які пошкоджені або знищені внаслідок війни. Економічно раціонально забезпечити такий облік одночасно, у одній електронній базі. Також законопроект має гарантувати хоча б загальним чином компенсацію зруйнованих або пошкоджених господарських (нежитлових) об’єктів комунальної і приватної власності.
Законопроект не містить переліку повноважень ОМС з реалізації законопроекту та порядку фінансування такої їх діяльності. При цьому, така діяльність ОМС – делеговані повноваження держави і вони повинні бути окремо компенсовані (норма Бюджетного кодексу, – KВ). Правовий статус ОМС має бути визначений окремими статтями.
Законопроект не передбачає для ВА та ВЦА громад повноважень аналогічних повноваженням ОМС. Необхідно передбачити відповідні повноваження для ВА та ВЦА.
Законопроект недостатньо врегульовує порядок створення та діяльності комісій ОМС з розгляду питань щодо надання компенсації: хто саме входить до комісії, відповідальність, оплата роботи членів комісії, порядок оскарження її рішень комісій тощо. Фінансування комісій покладається на ОМС, що ставить їх у нерівні умови з тими ОМС, які не здійснюватимуть таку діяльність. Це делеговані повноваження держави і вони повинні бути окремо компенсовані.
Законопроект не врегульовує механізм компенсації вартості знищеного/ пошкодженого майна багатоквартирних будинків: 1) у частині що належить до комунальної, державної власності, нежитлових приміщень приватної власності; 2) у частині де власники з різних причин не подали заяв на компенсацію пошкоджень. На першому етапі відновлення відразу постане питання відновлення господарських об’єктів комунальної та приватної власності у пошкоджених багатоквартирних будинках. Очевидною проблемою буде відсутність заяв у від власників значної частини квартир з різних причин (не подали у строк, пропали безвісти, проходять військову службу, лікуються, виїхали за кордон тощо), Оскільки їх відновлення можна здійснити як найшвидше, воно має бути комплексним і одночасним по всьому будинку, тобто всі квартири разом з нежитловою нерухомістю. Компенсація втрат всім власникам повинна бути гарантована законом в усіх випадків. Також важливо врегулювати порядок ремонту тих приміщень, власники яких не подали заяв або не можуть забезпечити доступу до приміщень.
Законопроект не передбачає порядку реалізації права на компенсацію для осіб, які перебувають за кордоном, лікуються, проходять військову службу, зникли безвісти, мають похилий вік або є неповнолітніми, а також діяльність яких зупинена (для юридичних осіб – ОСББ, малий бізнес, ОМС у разі утворення ВА). Законопроектом має бути передбачений механізм продовження строків за наявності об’єктивних обставин, а також визначити презумпцію згоди на відновлення від власників квартир у багатоквартирних житлових будинках, які не подали заяви у строк.
Законопроект передбачає компенсацію лише за житло, спільну сумісну власність і не включає господарські споруди окремих будинковолодінь, та багатоквартирних будинків. Об’єктами, на які поширюються гарантії відшкодування є лише будинки окремих власників, окремі квартири, спільну сумісну власність. Без врегулювання таких питань не можна буде повноцінно відновити відповідні об’єкти та забезпечити повністю реалізацію права власників на компенсацію зруйнованого майна.
Незрозумілий порядок забезпечення пріоритетного права на отримання компенсації окремим категоріям громадян у багатоквартирних житлових будинках. Ремонт багатоквартирного житлового будинку може бути здійснений лише комплексно всього об’єкту. Забезпечення пріоритетів у таких випадках є неможливим. Наявність пріоритетів ускладнить реалізацію законопроекту створить умови для конфліктів.
Законопроект належно не визначає джерела фінансування діяльності ОМС. ОМС має вчиняти низку організаційних, розпорядчих дій, зокрема оцінку ушкоджень та вартості майна.
“Окремої уваги заслуговує вартість знесення та вивезення решток зруйнованих об’єктів, які не будуть охоплені компенсаціями – законопроект не визначає джерел фінансування таких витрат, але зобов’язує ОМС забезпечити компенсації й не врегульовує їх відносини з відповідним Фондом. На практиці це буде означати, що ОМС замість органів державної влади будуть нести фінансову відповідальність за невиплату з будь яких підстав (зокрема і відсутності коштів в Фонді) належним отримувачам компенсації. Одним із джерел фінансування проект Закону визначає “інші джерела, не заборонені законодавством”, що знову ж таки на практиці може означати, що частину фінансового тягаря будуть нести місцеві бюджету”, – наголосив Олександр Слобожан.
Системна критика та пропозиції АП НСАУ
Заступника голови АП НСАУ Анна Кирій надала KВ свої аналітичні висновки щодо законопроекту №7198. Багато в чому вони перетинаються з висновками та пропозиціями Асоціації міст України.
“Позитивним є створення реєстру пошкоджених та зруйнованих об’єктів нерухомості. Це база даних, з якою зручно працювати. Можливість подання документів в електронному вигляді – зручна цифровізація процесів”, – зазначила Анна Кирій.
З негативного в законопроекты заступник голови АП НСАУ виокремила наступне:
У переліку отримувачів компенсації чомусь немає юридичних осіб – власників об’єктів нерухомого майна. Вочевидь, юридичні особи також повинні мати право на отримання подібного відшкодування.
При реалізації положень такого закону доцільним було б застосування позитивної дискримінації. Наприклад, для жінок, які втратили чоловіків на війні, багатодітних сімей, інвалідів, малозабезпечених, військових та ін. (в законопроекті є колізія, коли в одній статті застосовується позитивна дискримінація, а в іншій не застосовується, що породжує корупційну колізію, – КВ).
Рішення про надання компенсації приймає комісія ОМС, яка не містить жодних профільних фахівців: інженерів з технічного обстеження конструкцій, архітекторів, інженерів-проектувальників. Така комісія є органом з невизначеною відповідальністю та потенційно корупційними ризиками.
Звіт про оцінку вартості відновлення пошкодженого майна та методика проведення оцінки взагалі не описані в законопроекті (це перекладається на рішення Уряду, що, з величезною ймовірністю, стане джерелом купи корупційних та недолугих механізмів, – KВ). Єдина можлива й описана законодавством схема визначення вартості відновлення майна і контроль за такими фінансами наступна:
а) технічне обстеження існуючого стану конструкцій будівлі, виконане відповідними сертифікованими фахівцями, складання дефектних актів;
б) проектна документація на реконструкцію, капітальний чи поточний ремонт такого об’єкту, виконана відповідними сертифікованими фахівцями: архітекторами та інженерами на основі вихідних даних, звіту про технічне обстеження стану конструкцій будівлі;
в) кошторисна документація, виконана на основі проектної документації (попередній пункт), яка визначає вартість реконструкції, капітального або поточного ремонту;
г) експертиза проектно-кошторисної документації, яка підтвердить вартість реконструкції, капітального або поточного ремонту;
д) будівництво реконструкція, капітальний/поточний ремонт на основі розробленої та затвердженої проектно-кошторисної документації з організацією авторського та технічного нагляду;
є) прийняття об’єкту в експлуатацію.
5. В законопроекті відсутні механізми фінансування робіт з розробки проектно-кошторисної документації та виконання технічних обстежень стану конструкцій будівель. Це дуже небезпечні речі, бо усування від роботи справжніх фахівців архітекторів, інженерів, тощо призведе до того, що країна фактично залишиться без цих спеціалістів, адже вони не мають змоги працювати в умовах війни і будуть змушені поїхати з країни в пошуку роботи.
6. Передбачення грошової компенсації на поточний рахунок отримувача – не державницька позиція. Бо фінансування робіт має відбуватися законним чином і в спосіб, який створить можливості для роботи всіх фахівців – проектувальників, експертів і будівельників. Також законопроектом передбачається фінансування будівництва об’єкту, але нічого не сказано про фінансування проектно-кошторисної документації, на основі якої має здійснюватися таке будівництво. Оплачувати кошти напряму будівельним компаніям без проекту – це порушення законодавства і потенційне розкрадання бюджетних коштів.
7. Фінансування роботи комісії ОМС з розгляду питань щодо надання компенсації згідно законопроекту має здійснюватися органами місцевого самоврядування. Де вони мають взяти ці кошти? Фінансування роботи комісій ОМС має здійснюватись з Фонді відновлення майна та зруйнованої інфраструктури, якому мають звітувати комісії
8. Користувачами Реєстру пошкодженого та знищеного майна є хто завгодно крім сертифікованих фахівців – відповідальних виконавців робіт, пов’язаних зі створенням об’єктів архітектури. Тобто одразу виключається законний механізм визначення вартості, нівелюється робота професіоналів, створюється знову корупційна зв’язка: фінанси – Мінрегіон – забудовник.
“Будь-які будівельні роботи повинні виконуватися на основі проектно-кошторисної документації з відповідною експертизою, бо це єдиний механізм, що унеможливлює розкрадання коштів і мінімізує корупцію, і це єдиний варіант залишити відповідних фахівців в Україні і не втратити остаточно весь архітектурно-інженерний інтелектуальний потенціал”, – наголосила заступник голови АП НСАУ.
Пропозиції АП НСАУ у викладенні Анни Кирій прості й чіткі:
Всю роботу по визначенню вартості оцінки будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонтів об’єктів нерухомості мають виконувати сертифіковані фахівці та експерти згідно чинного законодавства.
Мінімізувати роль комісії ОМС до перевірки відповідності документів необхідному переліку та критеріям відповідно закону, чітко прописати ці критерії та встановити відповідальність для членів комісії.
Визначити механізми фінансування всього ланцюжка: роботи комісії, отримання вихідних даних, розробки проектно-кошторисної документації, будівництва об’єктів нерухомості.
Підсумкове резюме до законопроекту №7198
Радник голови АМУ Оксана Продан в коментарі KВ наголосила, що законопроект №7198 взагалі не має права розглядатись в парламенті країни, яка показала всьому світу волю до життя та свободи.
“Ідея законопроекту №7198 – залишити громадян сам на сам з бідою, з чиновниками, з відсутністю інфраструктури з, можливо, подарованими коштами в будівельників. Перше і головне – ми повинні збудувати міста та села кращими, ніж вони були до війни, створити загальну концепцію майбутньої України, в ній – кожну громаду, мешканці яких житимуть в спроектованих з врахуванням всіх минулих проблем населених пунктах. Не радянські хрущовки відбудовувати, а створювати країну-зразок, в яку повернуться ті, хто виїхали”, – наголосила Оксана Продан.
Друге, на її думку, яке пов’язано з першим, – ми маємо закладати в концепцію майбутньої України не тільки житло, але й інфраструктуру, економіку, бізнес, маємо створювати систему, яка буде себе забезпечувати та розвивати й надалі.
“І третє. Автори законопроекту №7198 передбачили, що компенсація буде виключно за рахунок міжнародних грантів, що за даними Мінфіну нереально - 90% коштів на війну з загрозою всьому світу Україна бере сьогодні в кредит. А на запропоновану цим законопроектом модель майбутнього навіть кредити не даватимуть”, – резюмувала радник голови Асоціації міст України.
І наостанок – цитата з інтерв'ю мера Дніпра Бориса Філатова “Українській правді” (мовою оригіналу): “Сейчас мы в рамках АМУ (Асоціації міст України, – KВ) выясняем отношения с парламентом. Я подчеркиваю – не с Офисом Президента, а с вот этими идиотами, народными избранниками, которым, видать, сейчас нечем заняться, и они начали генерировать какие-то смыслы… Сейчас все мэры показали всей стране, всему миру, насколько вообще Украина крепка местным самоуправлением. А депутаты все время нас пытаются как-то размыть и ограбить”.
Читайте: Фонд відновлення країни публічно звітуватиме за витрачені кошти – прем’єр Шмигаль
Фото: колаж КВ
КиївВлада
За підрахунками експертів та кошторисників, залучених Інвестиційною радою Ірпеня для відновлення знищеного або пошкодженого житлового фонду Ірпеня (враховані знищені та пошкоджені квартири та приватні житлові будинки), потрібно близько 850 мільйонів доларів. Ще близько 150 мільйонів доларів – вартість відновлення знищеної міської інфраструктури.
Про це повідомив в своєму Telegram-каналі голова Інвестиційної ради Ірпеня Володимир Карплюк.
Підписуйтесь на “КиївВладу”
“Таким чином, для відбудови всієї інфраструктури Ірпінської громади після масштабних руйнувань окупантами, необхідно 1 мільярд доларів”,- зауважив він.
Нагадаємо, що до складу Ірпінської громади, крім Ірпеня, входять села Михайлівка-Рубежівка, Забуччя, Козинці та Діброва.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Володимир Карплюк – лідер партії “Нові Обличчя”. З жовтня 2014 року до серпня 2018 року – міський голова Ірпеня. За Карплюка віддали голоси 10 тис. 544 виборці.
2 серпня 2018 року Володимир Карплюк офіційно оголосив про свою відставку (була пояснена планами брати участь у майбутніх парламентських виборах).
На парламентських виборах 2019 року Карплюк балотувався по 95 округу (Ірпінь, частина Києво-Святошинського району) як самовисуванець. Програв кандидату від партії "Слуга народу" Олександру Горобцю, посівши друге місце.
З червня 2020 року – засновник та керівник ТОВ “Український науковий фонд” (Ірпінь, ЄДРПОУ 43641470), профіль – дослідження та експериментальні розробки у сфері інших природничих та технічних наук.
Читайте: “Добробут” буде три місяці безкоштовно обслуговувати в Ірпені жителів громади
Фото: Telegram-канал Володимира Карплюка
КиївВлада
Ірпінь десятки разів опинявся в центрі матеріалів КиївВлади. Забудова, інфраструктура, політика, ще раз забудова… Тисячі хвилин коментарів, журналістський архів на сотні тисяч символів. Ми знали багато про нього: за щось хвалили, за щось лаяли, а з чогось відверто офігівали… 7 квітня я відвідав зруйнований Ірпінь і досі не можу дібрати відповідних слів, щоб описати перше відчуття від побаченого. Ні, місто не вмерло, воно досі живе і навіть зберегло багато довоєнних абрисів. Проте з-під припорошених золою решток приміської фешенебельності на світ битими шибками дивиться вже зовсім інший Ірпінь. Ірпінь, котрий прийняв бій, не здався і переміг.
Ми їхали в Ірпінь по Варшавській трасі з боку Гостомеля. Подихи війни повсюди: КП, АЗС, понівечений ліс обабіч дороги, пекельно-руда погоріла техніка московитів… Зауважую рештки цегляного паркану гостомельського цвинтаря, повалені хрести і могильні камені. Навіщо орки воювали із українськими небіжчиками?
Підписуйтесь на “КиївВладу”
За поворотом на Горенку пам’ятник на братській могилі визволителям Гостомеля в 1943 році. Фігура воїна, дві гармати такі ж попечені як і АТБ та бар “Бабай” поряд. Далі підірваний міст через річку Ірпінь. Одна колія тримається на чесному слові, вигнувшись в небо під достатньо гострим кутом. Бронетехніка чи вантажівка тут не проїде, а ось легковик може проскочити. Ми проскакуємо.
Сморід і розстріляні АТОвці
Їдемо Гостомельським шосе. Район СМУ – понівечені приватні будинки, понівечені ЖК, мертві авто, дорожні знаки, магазини й аптеки… В повітрі висить сильний сморід згарища.
На Котляревського зустрічаємо перших місцевих. У дворі радянської двоповерхівки двоє старших чоловіків і жінка пораються біля іржавого мангалу. Запах їжі на відкритому вогнищі змішується з іншими ароматами звільненого міста, а тому дихати ірпінським повітрям стає вже не так моторошно.
Але ця картинка мирного життя не тримає увагу довго. За мить ми вже стаємо свідками того, як герої АТО, чиї світлини, розміщені уздовж однойменної алеї, вчергове зійшлися у двобої із “руським міром”. Результат сутички на лице: розстріляні окупантами фото наших хлопців, розстріляні панно з дитячими малюнками, розстріляні колони меморіальної альтанки. Нотую в записник: “мінус БК у ворога, плюс для нашої перемоги”.
З Котляревського прямуємо до середмістя, де біля будівлі міськради маємо зустрітися із провідником по місту.
Дорога складна. Всюди воронки від мінометних снарядів і чогось більш важкого. На додачу все місто вкрито битим склом і дрібними металевими уламками. Один із них пробиває нам колесо.
Поки мої колеги вовтузяться із запаскою, спостерігаю як люди приводять до ладу місто.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Чоловіки в цивільному розчищають проїжджу частину від потрощених автівок і ворожої техніки. Обрізають проводи зі знеструмлених електроопор, повалені стовпи відтягують. Гребуть лопатами скло, розтягують залізяччя і рештки будівель, що загромаджують тротуари.
Як ми з’ясували потім, на вулицях працюють волонтери, які прибули в Ірпінь з Києва на заклик місцевої влади. Їх близько 300 осіб і в кожного дуже цікаві історії, про які я розкажу трохи далі.
Ігор
Нашого провідника Ірпенем звати Ігор Дворніков. Йому 39, він заступник міського голови і переселенець з Донбасу. Одягнений у військовий однострій. Кермує чорним “Porsche Cayenne”. Праві задні дверцята і пасажирське вікно заліплені скотчем та пакувальною плівкою, крило посічене уламками.
– Ви колесо пробили!? Ну це, вважайте пощастило. Я ось на на міну наїхав. Протипіхотну! Навіть колесо не пробив. Але машину шкода. Вона чужа. Ми усі тут, хто в місті лишився, на машинах друзів і знайомих їздимо”, – розповідає Ігор і проситься до автівки, якою ми приїхали з Києва, – “Бензин практично на нулі, можна я з вами?”
на фото: Ігор Двоніков
Дорогою до Романівського мосту – одного із символів цієї війни – Ігор розповідає свою історію.
- 24 лютого о 5 ранку мене набрав міський голова Олександр Маркушин. Каже, Ігоре, почалося! Бери автомат і гони в мерію. У нас була сформована тероборона, всі знали чим мають займатися, плюс я бачив війну в 2014 у себе на Донеччині. Переживав лише за дітей. Вирішили з дружиною, що вона залишається у місті, а я сідаю за кермо і швидко виводжу дітей з України. Рівно дві доби в мене зайняла дорога з Ірпеня через колони орків під Бородянкою до кордону з Угорщиною і назад.
За словами Ігоря, перші окупанти з’явилися в Ірпені вже надвечір 24 лютого. Зайшли з боку Гостомеля, облаштували в одному з дитячих таборів собі штаб та спостерігали за містом.
– Першими зайшли якісь хлопці, котрих місцеві ідентифікували як срочників, а потім з’явились мужички посерйозніше – морпіхи, спецназ. Вони були дуже нервові і могли вбити місцевих, або прострелити ногу просто за те, що їм не подобається твоє обличчя. Потім з’явилися кадирівці. І завжди були якісь танкисти-буряти.
Серйозні бої в місті почалися 5 березня. Між тим, Ірпінь окупувати ворогам не вдалося – спрацювали військові і територіальна оборона.П’ятого вони різко ударили по нас і я реально не знав, що робити – у нас автомати, у них танки. Але ВСУ були з нами, спецбатальон “Каскад” був з нами, поліція – хлопці нас захищали, а ми їм допомагали. То “Байрактар” пришлють, то ще якось дадуть прикурити. У нас і масових розстрілів цивільних не було тому, що місто фактично не було в окупації – Ірпінь завжди бився. Тероборона, військові, мер, депутати… всі в строю. Буча не встигла сформувати тероборону і ми знаємо у що це, на жаль, вилилося, а ми зубами за кожен камінець трималися. Вони захоплюють трошки – ми їх відкинемо. Вони пройдуть туди, а ми туди насиплемо. Тут всюди був бій – саме тому так багато побитих об’єктів. Здебільшого у нас тут були танкові бої і мінометні дуелі. З літаків дісталося тільки району СМУ та місцевому Водоканалу, який знищили вщент.
на фото: могила у середмісті Ірпеня
на фото: результати вуличних боїв
Дорогою проїжджаємо повз розстріляне BMW, на якому загарбники намалювали величезну літеру “V”. Побачивши це наш провідник змінює тему:
– Що я вам ще хочу про них сказати, так це те, що вони дуже потужно підійшли до брендування. Там, де вони стояли, все було розмальовано літерами “V” чи “Z”. Якась маніакальне бажання мітити територію.
З п’ятого березня виїзду машинами вже не було з Ірпеня. Виїзд лишався на Стоянці, але він був окупований і там по багатьох автівках стріляли на ураження. Але був день, коли можна було проїхати в бік Стоянки – не згадаю число лише. Так ось – основна умова – віддати їм телефон. Люди віддавали, а вони розстрілювали цю трубку. Натурально вирвали із рук і розстрілювали. Там стояла по центру дороги автівка, літеру “V” на ній, як годиться, намалювали і в її багажник оті простріляні телефони скидали. Наші пробували підрахувати – штук 250 смартфонів нарахували…
Романівський міст
Зруйнований Романівський міст, без перебільшення, – символ нескореного і живого Ірпеня. Його фотографії стали легендарними й облетіли всі медіа світу. Я бачив сотні світлин і відео з цієї точки, закарбував у пам’яті кожне спалене авто, занотував у мозку кожну візуальну деталь. Зізнаюсь, мені було моторошно від цих кадрів, дуже моторошно.
Але, коли я потрапив на місце і побачив вже не картинку на гаджеті, а страшну реальність – весь екранний переляк зник. Його заступило відчуття люті.
Міст повністю усипаний уламками в прямому і переносному сенсах. Уламками снарядів, уламками автівок, уламками довоєнного життя простих людей.
Від останнього типу уламків сатанієш сильніше.
Зелений кедик, улюблена кружка із собачками, капелюх, чоловічий черевик, відерце з варениками… Хтось дуже любив цю кружку із собачками і не хотів їхати без неї в евакуацію. Чиясь дбайлива мама наліпила вареників, вона поклала у кожен шматочок тіста свою любов…
на фото: покинуті речі на Романівському мосту
Але прийшов московит і знищив усе. Забрав і знищив життя, забрав і знищив будинки, забрав і знищив тисячі дрібничок, без яких людина просто не може існувати. Хіба можливо таке пробачити?
Всі автівки на мосту спалені, але під ним багато вцілілих машин. Майже кожна прострілена.
на фото: розстріляні авто цивільних під Романівським мостом
Алегорично, але поряд із картинками смерті і болю відбуваються абсолютно життєствердні речі.
Через імпровізований дерев’яний місточок ходять люди: “ми не виїздили, ми за продуктами на той бік ходили”. А з боку від нього повним ходом йде будівництво переправи (на момент виходу цього матеріалу переправа через річку Ірпінь в районі Романівського мосту вже функціонує, – KВ)
Жваво і на під’їзді до мосту. На розв’язці біля ЖК “Центральний” працюють комунальники. Працюють спокійно і впевнено. І якби не спалений трактор і простріляна табличка ЖК, спостерігаючи за їх працею, можна було б уявити, що ми в довоєнних часах.
на фото: комунальники працюють біля ЖК “Центральний”
Відродження
З Романівського мосту ми рушаємо до Податкової академії. Там працює гуманітарний штаб та функціонує їдальня для містян і волонтерів.
Поки їдемо, нашого провідника Ігоря викликають в мерію – приїхала гуманітарка з Вінниччини. Олія, борошно, памперси, солодощі, консерви… Все це треба прийняти і розвантажити.
на фото: гуманітарна допомога з Вінницької ОВА
– Окрім їжі, нам дуже треба генератори, плівка – латати вікна – вона в нас просто закінчилася, а також фанера, будівельні матеріали, покрівля. Треба автівки для ТРО, саперне обладнання, бензопили… Майже 50% будівель у місті пошкоджено, нема жодної школи, садочку чи медзакладу, в який би не прилетіло. Роботи по відновленню стільки, що аж-аж, – розповідає Ігор Дворніков.
на фото: понівечена міська поліклініка
За його словами, зараз активно йде робота по прокладці водогону з Києва. “Київодоканал”, “Житомирводоканал”, водоканал Вишгороду – дуже допомагають Ірпеню. Відновлюється і електропостачання.
на фото: питну воду Ірпінцям підвезли із Вишгороду
– Світло і воду ми можемо дати швидко. Складніше з газом. Магістральний газогін зруйновано, але це півбіди – його полагодити легко. Складніше із газом в квартирах – дати пуск там ми зуміємо лише тоді, коли буде обстежено кожну газову трубу і точку доступу в кожній конкретній квартирі. Я навіть не хочу казати за скільки часу із таким можна впоратися, – говорить Ігор.
Плюс серйозну загрозу становить сила-силенна нерозірваних боєприпасів і мін. Вибухівкою начинене буквально усе місто. Але найбільшу небезпеку мають мінні сюрпризи, які лишили по собі окупанти.
Сапери, яких ми зустріли біля мерії розповідають історії про мінування шаф і холодильників, ліжок і ліфтів, автівок і входів у квартири…
– Для чого воно накидало стільки мін не знаю. Скоріш за все мінувало на зло, бо ми тут гарно живемо. Що ми бачимо в квартирах після окупантів? Воно пожерло, поспало на хазяйському ліжку, посередині хати насрало і хату замінувало. Для чого, який сенс? Бо скотина і мститься нам, що ми Українці. На півроку розмінування, десь. Щонайменше”, – каже мені командир саперного підрозділу, який тільки-но повернувся із рейду містом.
на фото: знешкоджені саперами частини нерозірваних боєприпасів
Поки Ігор в мерії, маємо час, щоб прогулятися середмістям. Роздивляюсь будівлю Ірпінської податкової інспекції. “В перші дні війни сюди прилетіло – тепер у нас безподаткова зона”, – весело повідомляє мені якийсь перехожий дядько. Поряд пошкоджена середня школа №12 і дитячий фізкультурний центр. Трохи далі вибитими шибками і діркою в стіні окупанти “прикрасили” магазин товарів для малюків “Морячка і моряк”.
на фото: понівечений магазин “Морячка і моряк”
Коли врешті дістаємося до Податкової академії, то пересвідчуюсь, що і вона виглядає так само по-бойовому, як і решта будівель у місті. Вибиті шибки, проламані дахи, пошрамовані уламками стіни. Єдине що відрізняє академію – тут велелюдно.
на фото: Ірпінська Податкова академія
Студентську їдальню переобладнано під їдальню для волонтерів і містян. На першому поверсі сортується гуманітарка: хліб, яблука, олія, консерви, домашні закрутки, одяг…
– Нема світла. Два рази на день підключаємо генератор і готуємо. Я тут з перших днів війни, тут у підвальчику і живу, – розповідає мені пані Олена, яка тут і за кухаря, і за роздатницю обідів.
На обід сьогодні борщ, тушена курка, пиріжки. За столиками здебільшого молодь. Це волонтери, які приїхали в Ірпінь розгрібати завали.
– Ми тут на клінингових роботах. Фізично трохи важкенько, але ми не жаліємося, – розповідає мені один із волонтерів, що назвався Вітею.
Знайомлюся з хлопцями. Усміхнені, щирі. Усі кияни, в усіх абсолютно різні професії: майстер татуювання, звукорежисер, друкар, банкір, сисадмін, спеціаліст із захисту інформації… Усі побачили заклик місцевої влади і відгукнулися.
– Країна – це люди. Країна мусить робити життя людей комфортним і щасливим. Коли люди живуть комфортно і щасливо – то і країну можна назвати щасливою. Але прикол в тому, що щастя і комфорт також роблені руками людей. Тобто люди і країна у своєму прагненні до щастя – єдині. Сьогодні я щасливий, що можу допомогти Ірпеню впоратися із цим лихом. А завтра, коли Ірпінь відродиться, я приїду сюди зі своїм сином і буду щасливий від того, що малий ганяє тутешніми парками. Ми приречені на щастя, коли щиро прагнемо його. Я вірю в це, і всіх закликаю вірити, так і напишіть у своєму репортажі”, – постановив мені волонтер Вітя і я поїхав із Ірпеня додому писати цей текст.
на фото: волонтери-кияни
ФОТО: Олександр Кравченко, Ігор Бровко, соціальні мережі
На другий день війни органи державної влади залишили Бучу, залишивши громаду сам на сам з усіма проблемами. Військових в міста не було, територіальної оборони як такої також, бо військкомат при евакуації забрав навіть автомати. Мер міста Анатолій Федорук разом з заступниками залишився в Бучі і весь час окупації рашистами переховувався по різних домівках. Зараз в зруйнованому місті, де з 50 тис. мешканців залишилось менше 4 тис., ексгумують тіла вбитих московитами громадян та поступово відновлюють життя, хоча в Бучі ще немає ні світла, ні газу.
Про це KВ стало відомо з інтерв'ю мера Бучі Анатолія Федорука “Українській правді (інтерв`ю передруковано із погодження з редакцією УП).
Підписуйтесь на “КиївВладу”
"Сіра зона", битва на Вокзальній і перші дні окупації
– Пане Анатолію, почнімо із запитання, яке хвилювало мешканців вашого міста не один тиждень: де ви були весь час окупації Бучі? Вас ні чути, ні видно не було.
– Весь період окупації я був у місті – це мій обов'язок як посадової особи і як громадянина. Якщо ви вже поставили це запитання, я б хотів по хронології розказати, як цей місяць взагалі пройшов.
– Давайте. Перший день війни, 24 лютого, що відбувалося в Бучі?
– Місто, громадяни шоковані. Шоковані тим, що бачили на свої очі. Ми спостерігали, як на летовищі "Антонов", що між Бучею і Гостомелем, російські літаки та гелікоптери нищать інфраструктуру. Наші військові боронилися, там Нацгвардія якраз була – враження, ніби якийсь рій бджіл, джмелів налетів!
У те, що це війна, тверезомисляча людина не могла повірити. Але практично з першого дня ми з райдержадміністрацією, військовим комісаріатом, іншими структурами працювали над тим, щоб організувати всю потрібну роботу належним чином.
– У місті була тероборона, чи ви її створювали на ходу?
– Ми почали її створювати ще до війни. Якраз визначили приміщення для ремонту – це бувша військова частина. Але на другий день війни районні структури – райдержадміністрація, військкомат, інші держоргани полишили Бучу, виїхали в Білогородку в межах району, де було більш безпечно, і ми фактично залишилися з громадою сам на сам.
Я поцікавився тоді у військових, чи будуть у нас Збройні сили. Мені пояснили, що з огляду на оборонне завдання Києва Буча є сірою зоною. Тому ЗСУ будуть нас боронити виключно артилерією та іншими схожими способами, щоб не дати ворогу перейти річку Ірпінь.
Звичайно, отримавши цю інформацію, як історик за фахом я розумів наслідковість, але не став це поширювати, щоб не сіяти паніку.
– Тобто ви вже тоді знали, що місто фактично буде зруйноване?
– Мало того, що буде зруйноване… Я прекрасно розумів, що таке сіра зона, з огляду на події на сході нашої держави.
– Роз'яснімо трохи. Сіра зона – це територія, над якою літають снаряди, випущені і з нашого боку, і з їхнього, але на самій території активних бойових дій не ведеться?
– Так. З огляду на те, що в мирному житті наше місто завжди було зорієнтоване на поставки продуктів, хліба з інших населених пунктів, зокрема з Києва, уже з перших днів у нас виникла проблема із забезпеченням.
Спочатку я зв'язався зі знайомим підприємцем з Ворзеля, ми налагодили випічку хліба. Але запасів дріжджів, маргарину, муки було обмаль. Тоді я звернувся до Геннадія Зубка (екс-віце-прем'єр, “батько” реформи децентралізації, – КВ), і він домовився з власником "Мегамаркета" у Дмитрівці.
Ми поїхали до Дмитрівки – я і четверо товаришів, за продукцією. І то було… фактично, перше хрещення. Відбувся перший бій у районі церкви, Житомирська траса М-07, біля Мегамаркету.
– Яке це було число?
– Десь третє березня.
– Але ж перед цим ще, 27 лютого, вони заїхали на вулицю Вокзальну?
– Так, вони заїжджали. До 3-го березня російські війська фактично зайняли майже всі населені пункти нашої громади: Гаврилівка, Синяк і т.д., і підійшли до міста. Але в саму Бучу не заходили.
Коридор у сторону Дмитрівки (14-15 кілометрів на південь від Бучі), куди ми потім їхали за хлібом, ще був відносно вільним, стояли наші блокпости, тероборона в кожному населеному пункті.
Третього березня відбувся перший бій, після якого вдалось повернутися до міста, але не в центр. Блокпост, який ми проходили дорогою на Дмитрівку, уже був рознесений. Один з його учасників ліг на капот і каже: "Не їдьте, там орки". Російські війська заїхали в мікрорайон Склозаводський, стали біля прохідної склозаводу і фактично почали контролювати шлях по вулиці Яблунській аж до Вокзальної.
На карті позначений склозавод, вулиця Яблунська та вулиця Вокзальна
Ми швиденько роззосередилися по приватному сектору мікрорайону Склозаводський, я з кількома товаришами попросився до родини Віталія Рибчуна, нас прийняли. Там ми провели 5 діб, складали плани, як пройти далі.
– Тобто з третього березня Буча вже була окупована?
– Так, третього березня Буча була повністю окупована й відрізана від Києва.
Читайте: На підступах до Бучі тривають бої, – мер громади Федорук
– Тероборону ви організувати не встигли, ЗСУ до вас не зайшли – у підсумку в місті залишилися тільки мирні жителі?
– Так. Учасники тероборони, які були у списках, отримали шість автоматів Калашникова. Але коли виїхав військкомат, то він і це забрав. Тобто без зброї лишилися навіть ті, хто були готові ставати до захисту міста.
Частина наших активних громадян, які пройшли війну і просто були патріотично налаштовані, перейшли в батальйон тероборони району, потім поїхали в Капітанівку, потім у Білогородку, частина перейшла до тероборони Ірпеня.
– Так а чим відрізнялась обстановка в інших населених пунктах?
– У них був час, можливість зрозуміти всю наслідковість, а не так, що ворог уже тут стоїть. І там уже центральне керівництво, яке видавало зброю, було готове швидше вирішувати всі питання.
– Ще одне уточнення: чому, дізнавшись про перебування міста в "сірій зоні", ви не почали примусову евакуацію?
– Ми цікавилися, як нам діяти. Обласне, районне керівництво сказало, що російські війська до Бучі не зайдуть. Повертаючись до хронології подій: зранку 8 березня ми зрозуміли, що зачистки вже йдуть по вулиці Яблунській, і черга дійде до нас.
Читайте: Бучанська громада і досі у заручниках російських військ, – мер Бучі Федорук
– Зачистки?
– Росіяни заходили в кожне подвір'я, шукали "нацистів", зброю. Тому ми вирішили відкинути всі наші стратегічні шляхи і піти навпростець – вздовж гаражів, через лісосмугу на залізницю і кількома етапами рухатися в центр міста. По центру вже їздили БТРи, люди були налякані.
Як ми потім з'ясували, вони розбилися на 4 сектори і робили повзучу зачистку, щоб потім підтягувати свої сили, і їх ніхто не накрив.
– Чи є розуміння, нащо росіянам потрібна була Буча? Можливо, для облаштування вогневих позицій?
– Ні, тут якраз цікаво. Пам'ятаєте розбиту колону на Вокзальній? Фактично, вона розтягнулася через всю Бучу аж до Гостомеля. Такою бравадою вони йшли на Київ.
Залишки російської іржавої техніки на вулиці Вокзальній, 4 квітня 2022 рік, фото Дмитра Ларіна
Мабуть, військове керівництво запевнило, що їх тут ніхто не зупинить, і вони ледь не маршем зайдуть на Хрещатик. Слава Богу, наші Збройні сили кількома групками їх розбили.
– Тобто Буча була просто транзитним пунктом? До речі, а цю славнозвісну колону на Вокзальній зупинила артилерія чи авіація?
– Артилерія, як ми потім з'ясували. Бо ми зразу всі: "Байрактари, байрактари!". Але це артилерія так усе філігранно поклала.
– Після спаленої колони ви так упевнено записали відеозвернення до містян, мовляв, ворог знищений, місто не окуповане. Чесно кажучи, я аж видихнула.
– Відверто, як цивільна людина, я відчував себе аналогічно. Ми виїхали туди, зафільмували, ходимо по вулицях – росіян не видно. А буквально наступного дня почалася ця повномасштабна повзуча річ…
Спецоперація "переховування"
– 8 березня ви повернулися зі Склозаводського району до центру міста, і що ви робили далі? Окупанти шукали вас, намагалися вести перемовини?
– Я спитав у працівників міськради, де в нас був соціальний штаб, сказали, що так, вони двічі заїжджали, питали, де мер. Але орки бачили, що в нас там ліки, продукти, що це справді соціальний проєкт.
Вони заходили до мене додому, прострелили з літньої тераси металопластикові двері – налякали всіх моїх. Але мої, слава Богу, стійко все це перенесли, витримали.
Дружина більше не поверталася туди, була на іншій квартирі. Десь на третю евакуацію мені вдалось її, тещу, а найголовніше доньку, яка в лікарні працювала, вмовити поїхати.
– Скільки мешканців міста виїхали в колонах або своїм транспортом за весь час?
– Якщо ми говоримо, що в місті залишилося 3500 жителів, а місто в нас 50 тис., то самі розумієте.
– Майже всі. Ви вирішили лишитися?
– Так. Мої заступники – Тарас Шаправський, Сергій Шепітько, Ярослав Дудченко – казали: "Ми з тобою лишаємося, шеф". Вони були категоричні. Але я ж чув, як Шаправський говорить з мамою, з дружиною, це молода людина…
Ми вже визначили, що будемо всі разом сидіти в садибі по вулиці Києво-Мироцькій, там був підвал і генератор. Я переговорив з начальником відділу освіти Олегом Цимбалом, який за евакуацію відповідав – він сказав, що буде допомагати і виїжджатиме останнім, якщо буде можливість.
Я з усіма попрощався, сказав: "Допомагайте з евакуацією і, по можливості, старайтеся теж виїхати". А Тараса Шаправського попросив піти зі мною. Ми прийшли до мене в будинок, я дав йому ключі від авто моєї доньки, який був на території лікарні й кажу: "Виїжджайте з хлопцями". Він мені: "А ти?" Я кажу, що знайду ключі від "Лексуса" дружини, заберу ще одну родину і поїдемо разом.
Він, напевне, зрозумів, що ми розходимося, але ключі взяв і пішов. Я йому ще ключі від калітки дав. Потім зібрав собі авоську, документи, продукти, речі, сімку залишив, як повинно бути по інструкції, і пішов до сусіда Віталія Косенка – це сьома хата по своїй вулиці.
Але потім мені треба було вернутись за сімкою і ще за деякими речима. Я переліз через паркан, бо ж ключів не було, і побачив, що двері вже відкриті. Подумав на мародерів, але позаду з'явився автомат: "Хто ти, що ти?" Кажу, що живу поряд, наглядаю за будинками.
– Тобто вирішили не признаватися, що ви мер?
– Ні, звичайно. Кажу: "Я тут поруч, люди виїхали, наглядаю за будинками". Вони розпитали, де я працюю – кажу, що в комунальній службі і на підприємстві "Техпромсервіс".
Офіцер витягнув два віддруковані папірці зі списками, єдине, що в тому переліку було не "Федорук", а "Федорчук"! Федорчук Анатолій Петрович.
Він запитав, чи це мій дім, кажу: "Хотів би я мати такий будинок!" – "А де мер?" – Кажу: "Та вони двоє суток, як з сім'єю уїхали!"
– І в них не було вашого фото?
– Ні. І так склалося, в мене не було традиції вішати портрети “Толя здєсь, Толя там”. Родинні, членів родини висіли, але моїх не було.
А вони тільки зайшли, їх ще все цікавило: "О! Блок сигарет у гаражі", "О! У них унітази в ізьбах стоять!". Потім запитав у мене паспорт. Я кажу: "То хто ж з цивільних у місті носить паспорт? Але вдома є, готовий показати".
Запитав, чи я служив – кажу, що так. Він аж насторожився – думав, що в ЗСУ. Але я додаю: Хабаровський край Дальнєвосточний воєнний округ… Хоча він був професійний, кілька разів перепитував одне і те ж, щоб пересвідчитися, чи я говорю правду.
У підсумку він запропонував піти за паспортом, і ми пішли, але на пів дороги йому хтось по рації передав сигнал. То він сказав: "Ти ж однаково за будинками присматріваєш. Ми здєсь надовго – принесеш паспорт, покажеш".
Я, звісно, це пообіцяв і одразу пішов до знайомого, пояснив ситуацію. Зібрав у кульок пів булки хліба, пів палки ковбаси, отримав ключі від його дачі і від квартири сина. Каже: "Давай туди швиденько, і ми до тебе прийдемо". У результаті я певний час був у мікрорайоні Мельники на цих дачах.
– Тобто весь час окупації ви ховалися по різних квартирах?
– На різних квартирах, на різних локаціях. Тоді в мені важко було впізнати мера – тут порізано, поклеєно, без миття. Я вважаю, що Господь Бог управив так, що зберіг мене. Тому що попасти їм у руки – самі розумієте…
– Так, ми були біля братської могили голови Мотижина Ольги Сухенко… Це жах, що з її родиною зробили окупанти.
– Я знав її. Слава Богу, що наші жителі, при тому, що значна кількість мене бачила…
– Бачили і ніхто не видав?
– Ніхто не видав.
Розстріли та поховання мирних жителів
– На другий день після звільнення Київщини ми були в Бучі та розмовляли з місцевими, які вивозять тіла загиблих. За їхніми спостереженнями, росіяни працювали прицільно – зокрема ходили по адресах військових, колишніх учасників АТО. У вас є припущення, хто їх міг здати?
– Я не виключаю, що в період піднесення рухів учасників АТО, волонтерів, туди повтиралася велика кількість людей... Можливо, ці люди навіть на якісь громадські чи муніципальні посади були призначені.
– Але конкретні прізвища вам на думку не спадають?
– Ні, звичайно. Але те, що списки були віддруковані… Він тоді витягнув два віддрукованих аркуші.
– Коли окупанти почали розстрілювати людей? Американська газета "The New York Times" зафіксувала, що вже 9-11 березня на вулицях були тіла.
– Я для себе роблю такий висновок, що після того, як зрозуміли, що Київ їм не взяти. Тоді в місті практично щовечора починалася стрількотня автоматів, кулеметів.
Читайте: В Бучі виявлено три місця масових розстрілів людей російськими терористами, – Федорук
– Це з якого числа?
– Я не готовий говорити, чи під час цієї стрілянини когось вбивали.
– Але це точно були звуки автоматів? Ви не могли їх сплутати з чимось потужнішим, артилерією?
– Ні, канєшно. Російська артилерія стояла фактично між Бучею і Мироцьким, за межами міста. Танки, БТР стріляли із житлових кварталів, вони заїжджали в двори, де не була забудована територія. Наприклад, біля церкви у нас є така – вони заїхали, відстрілялися, від'їхали.
У нас там на одній вулиці якраз наш інформатор Віктор був, він дивився, що робиться по місту. Ну, і була низка інших громадян, які періодично приходили у визначений час, щоб подивитися на обстановку.
– Ви самі на вулицю не виходили?
– Не виходив. Весь час був у помешканні, у дворі, наскільки це було можливо. Став свідком розстрілу трьох родин, які їхали на автомобілі. В одній була поранена жінка із дитиною, чоловік нелюдським благанням переконував російський блокпост не вбивати її, бо вона вагітна. Фактично там же він її і поховав, на перехресті вулиць Леха Качинського і Шевченка.
– Тобто вони її таки розстріляли…
– Розстріляли прямо в автомобілі, він досі стоїть. Номерний знак з машини чоловік, фактично, використав замість хреста. Мені ще цікаво, як будемо робити ексгумацію на захороненні біля церкви, з'ясувати, чи є там той чоловік. Бо є інформація, що його теж розстріляли.
Найгірше відчуття, коли ти це чуєш, бачиш, але сидиш безпомічний і безпорадний. Отака річ.
– Скільки цивільних загинуло в місті за час окупації?
– Станом на 6 квітня ми констатували смерть 320 цивільних громадян. Жодного військового серед тих, кого розстріляли і закатували російські війська, немає. Остаточна інформація буде трохи пізніше, ми все висвітлимо.
Наразі встановили 163 громадян, компетентні служби працюють. Я не виключаю, що серед загиблих є частина громадян з Гостомеля, Блиставиці, тому що люди намагалися виїхати – хто на велосипеді, хто на автомобілі.
– Тобто більшість розстріляних – це ті, які хотіли евакуюватися, але не встигли цього зробити?
– Хотіли, так.
– Ми також були на території дитячого табору "Променистий", де росіяни катували людей. Бачили понівечені тіла п'ятьох чоловіків. Чи відомо щось про них?
– Невідомо. Так само невідомо про тих, хто, вибачте, як дрова, були складені на базі Агробудпостач.
– Ті, кого спалили окупанти?
– Так. І невідомо, хто ті загиблі, 21 тіло, на вулицях Яблунська, Вокзальна (перші жахливі фото з Бучі, – KВ). Там уже практично через ДНК спеціалісти мають дати заключення, хто це, як вони загинули, як їх розстріляти.
Уже кілька днів у нас працює велика кількість фахівців регіонального, державного і міжнародного рівнів, щоб усе це з'ясувати.
– Людей, похованих у братській могилі біля церкви Андрія Первозванного, будуть ексгумувати?
– Так. Тут важливо зробити акцент на тому, що десь через півтори неділі від початку війни в нас виникла потреба хоронити людей – бо ж це люди: хтось народився, хтось помер. А вулиця Депутатська, у кінці якої в нас центральне кладовище, уже прострілювалася.
Тоді ще трохи проскакував зв'язок, ми зв'язалися з прокуратурою, з поліцією і домовилися тут (на території церкви) тимчасово хоронити. Ніхто ж не думав, що така армада зайде з території Білорусі…
Тож, узгодивши із настоятелем храму, отцем Андрієм, ми почали робити тимчасове захоронення. Десь на 12 березня там було людей 20-22, не більше. Решту звозили уже розстріляних. На вулицях, на тротуарах – де кого вдавалось підібрати.
З 8 березня автомобіль, який забирав тіла (іноді це була швидка), їздив виключно в супроводженні російського БТРу. На перший погляд, це якоби супроводження і не більше, але так російські війська зрозуміли, на якій заправці, на якому підприємстві є паливо.
То після 31 березня, коли ми в першу, другу, третю ємність зайшли, то вони вже були повністю сухими. Тобто вони просто собі все викачали.
Життя та проблеми міста після звільнення
– Як ви, сидячи у схованці, зрозуміли, відчули, що Буча – звільнена? Зв'язку немає, новин, відповідно, теж.
– Ще під час окупації в будинок, де я ховався, принесли радіо. Ми знайшли батарейки і могли його слухати. Але про звільнення Бучі ми дізналися інакше.
Спочатку практично двоє суток працювала російська артилерія, а наші накривали їх точково у зворотному напрямі. Від цього було таке зарево в районі Блиставиці, Гостомеля, Мироцького. Ми чули всі ці звуки, це ж руйнівна сила.
Потім десь 30-го березня по Ковельській трасі, М-07, мій знайомий нарахував 164 одиниці російської техніки, яка виходила з вулиці Вокзальна і з Лісової Бучі – було чути гуркотіння. Решта виходили через Гостомель.
Ну, і наша артилерія й інші служби накривали їх на виході досить здорово і влучно.
Після цього фактично з 30-го на 31-е березня в Бучі стала тиша. Ми з Віталієм Косенком прийняли рішення пройтися містом, дійшли до міськради, а там у нас Леонід сидів, бивший керівник ОСББ. Він сказав, що в центрі їх вже нема, і так ми зрозуміли: все!
Читайте: Місто-герой Буча звільнено від російських окупантів, – мер Федорук
– Якою ви побачили Бучу, коли вперше вийшли на вулицю після окупації?
– Дорогою я не зустрів практично жодної людини. А коли повертався назад, то жителі якраз повиходили із підвалів, з помешкань, практично біля кожного будинку було по 20-30 людей.
– Тобто люди гуртувалися, щоб перечекати окупацію?
– Так. Вижити в період окупації – це виключно гуртуватися з кимось. Дуже страшно, коли немає з ким поговорити – мені довелось це пережити.
У такий час навіть ті, хто ніколи ні з ким не говорять, підтримують один одного. Так чинять справжні люди, бо головне завдання – вижити, зберігши обличчя і людяність.
– 4 квітня ми були в Бучі – у місті не було ні світла, ні води, ні газу, і я так розумію, що немає досі. Наскільки пошкоджена критична інфраструктура і в які терміни її можна відновити?
– Так, ще нічого немає, працюємо над відновленням. Нам частково вдалось повернути мобільний зв'язок, зокрема Київстар. Для цього ми дали електроживлення, підтримуємо його дизель-генераторами.
Ще під час окупації, коли зв'язок ледь-ледь проскакував, ми закупили 30 дизель-генераторів, тисячу балонів газу і газових плит – це зараз сильно допомагає у процесі налагодження життя.
Також працюємо над відновленням централізованого водопостачання.
Відновило роботу підприємство, яке розливало бутильовану воду. Правда, піднімаємо ми її на дизель-генераторах, що є затратно, але ми це робимо.
4-5 квітня обстежили систему газопроводів – як магістральних, так і побутових, до населених пунктів. Думаю, що за невеликий період часу ми будемо мати газ і воду.
– Наскільки зруйнований житловий фонд міста?
– З 5 квітня ми підраховуємо міру пошкодження висотних будинків, наскільки це візуально можна зробити. Тобто чи підлягають вони ремонту чи знесенню. На сьогодні констатуємо, що 20 висоток із 186 зазнали артилерійських обстрілів.
Пошкоджені будинки на фоні розбитої російської техніки, фото Дмитра Ларіна
– Усе відносно, звісно, але це не критична кількість для житлового фонду?
– Це ми говоримо про ті будинки, де вивалено все. Якщо десь квартира вигоріла, щось попало, то це ще не значить, що це [повномасштабні] пошкодження. А по приватних – десь 200 будинків постраждали.
Читайте: 17 багатоповерхових будинків у Бучі підлягають відновленню – мер міста Анатолій Федорук
Також зруйновані фактично всі торговельні мережі. Найгірше – зруйновано ряд підприємств, які працювали на території міста. Їхню роботу треба починати заново.
– Що вони виробляли?
– Різне. Харчова, енергетична сфери, автотранспортні перевезення. За час окупації практично весь транспорт – від маніпуляторів та екскаваторів до автобусів – понівечений.
Зараз місто користується тим транспортом, який ми запросили до Бучі.
– Які в міста ще наразі є проблеми? Їжа, ліки?
– Наразі маю констатувати, що в гуманітарному плані ми забезпечені завдяки нашим партнерам в Україні та закордоном – Литва, Польща. Ми дуже вдячні за підтримку.
Також створені відповідні фонди і в євро, і в доларах, і в іншій валюті для відновлення. Фактично кожна квартира, приватне помешкання було зламане, пограбоване, понівечене окупантом. Тому наше першочергове завдання – дати громадянам, комунальникам чи приватним структурам можливість це відновити. Над цим ми і працюємо.
– Коли жителям Бучі можна повернутися додому?
– Як тільки це буде безпечно – йдеться і про розмінування, і про регламентні роботи, і про комендантську годину.
– Тобто поки що не їхати?
– Поки що я звертаюся до жителів нашої громади, які є співробітниками комунальної сфери: потихеньку повертайтесь. Щоб ми могли як налагодити інфраструктуру, так і в подальшому її експлуатувати.
Звертаюся і до лікарів, бо лікарня має функціонувати – і тут маю повне розуміння з боку трудового колективу. Ті 3500-3700 жителів, які були в місті в період окупації, після пережитого потребують лікування, психологічного, якщо хочете, супроводу.
Ми обов'язково сповістимо, коли можна повертатися. Хоча наші громадяни потихеньку їдуть, особливо в ті 14 населених пунктів нашої громади. Життя вже вирує, хоч і без світла, і без газу.
– Я так розумію, що і в зруйновані будинки теж повертаються?
– Повертаються, бо це наша земля, наша пуповина тут. Повертаються, бо Збройні сили звільнили наш край, і ми їм за це безмежно, безмежно вдячні.
– Останнє запитання: мер Харкова Ігор Терехов в інтерв'ю нам розповідав, що Харків святкуватиме перемогу балом на центральній площі. Як її святкуватиме Буча?
– Думаю, ще масштабніше. Велику перемогу ми будемо святкувати всією державою. Великий бал і велика радість буде від Ужгорода до Луганська. Тому що і Луганськ, і Донецьк, і Крим обов'язково будуть українськими.
Спілкувалась Ольга Кириленко, УП
Фото: скріншот з відео Gazeta.UAКиївВлада
Арештовані активи товариства, кінцевим бенефіціаром якого є Оксана Марченко – дружина кума путіна Віктора Медведчука. Три квартири, два майнових комплекси, дороговартісні предмети мистецтва та транспортні засоби будуть передані в управління агентству з розшуку та менеджменту активів (АРМА).
Про це KВ дізналася з повідомлення в Facebook Національної поліції України.Підписуйтесь на “КиївВладу”
Відзначається, що слідчі Головного слідчого управління за оперативного супроводу співробітників Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції здійснюють досудове розслідування за фактами протиправних дій посадових осіб товариства, кінцевим бенефіціаром якого є дружина народного депутата Віктора Медведчука.
Читайте: Медведчук останется под домашним арестом еще на 2 месяца – решение суда
“6 квітня слідчі, оперативники ДСР та кіберполіції провели санкціоновані судом обшуки за місцями знаходження нерухомості, що зареєстрована на вищезазначене товариство, зокрема і на дачі Медведчука “Ведмежа дубрава”. Правоохоронці вилучили понад 300 картин відомих художників (Бокшай, Ерделі, Манайло, Шолтес, Глюк), снігоходи, квадроцикли та автомобілі.
Крім того, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора задоволено клопотання слідчих про арешт трьох квартир та двох майнових комплексів. Також готуються клопотання до суду про накладення арешту на вилучене в ході обшуків майно.Надалі арештовані активи будуть передані в управління до АРМА”,- інформує Нацполіція.Правозахисники заявляють, що кошти, отримані від реалізації арештованих активів, можуть бути використані для потреб ЗСУ та відбудови зруйнованої ворогом інфраструктури.
Йдеться про активи компанії Оксани Марченко — дружини кума путіна Віктора Медведчука, скандального нардепа від партії ОПЗЖ, діяльність якої було недавно було в Україні припинено.
Читайте: ОПЗЖ, Шарій, “ліві” та “соціалісти”: РНБО призупинила діяльність проросійських партій в Україні
Фото: скрін з відео
У Києві 2 та 3 березня Служба безпеки України (СБУ) реалізувала кілька масштабних спецоперацій, щоб нейтралізувати розвідувально-підривну діяльність російських окупантів. Зокрема, СБУ знешкодила групу інформаторів спецслужб рашистів.
Про це KВ стало відомо з повідомлення пресслужби СБУ.
Підписуйтесь на “КиївВладу”
Згідно повідомлення, співробітники СБУ встановили місцезнаходження "штаб-квартири" ворожої агентури та затримали її резидента. Ним виявився місцевий житель, який був завербований представниками так званих "Л/ДНР".
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
До складу групи входили учасники однієї з проросійських громадських організацій.
Ворожі агенти збирали дані про переміщення військової техніки Збройних Сил України та дислокації блокпостів Тероборони на Київщині.Також зловмисники поширювали через соцмережі заклики на підтримку окупантів.
Крім того, повідомили в СБУ, у Києві викрито працівника однієї з міських лікарень, який агітував медперсонал допомагати російським окупантам, у тому числі даними щодо дислокації українських військових підрозділів. За даним слідства, він був завербований представниками спецслужб рф.
Куратори “гарантували” колаборанту призначення на керівну посаду в окупаційній адміністрації, яку ворог планував створити у Києві.
Також у столичному регіоні співробітники СБУ припинили діяльність двох підпільних телекомунікаційних центрів. Через них було розіслано майже 3 тис. деструктивних СМС українським військовим і представникам місцевої влади. Повідомлення містили погрози, заклики до капітуляції та співпраці з окупантами.
Наразі спецслужба проводить слідчі дії, щоб встановити всі обставини злочину та осіб, причетних до його вчинення.
Нагадаємо, у Києві співробітники поліції спільно з працівниками Служби безпеки України (СБУ) викрили чоловіка, який у соцмережах поширював інформацію про зруйновані внаслідок ворожих обстрілів об’єкти. Його дії кваліфіковано як посягання на територіальну цілісність і недоторканість України.
Читайте: У Києві за березень затримали 212 осіб, причетних до диверсійно-розвідувальної діяльності
Фото: пресслужба СБУ
КиївВлада
У Київській області московська орда на тимчасово окупованих територіях продовжує обмеження пересування мирних мешканців, рашисти займають та грабують їх будинки.Триває відхід ворога з півночі Київщини в напрямку державного кордону з республікою білорусь.
Про це KВ стало відомо з повідомлення голови Київської обласної військової адміністрації Олександра Павлюка.
Підписуйтесь на “КиївВладу”
“Рашисти продовжують частково відходити з півночі Київської області в напрямку державного кордону з Республікою Білорусь. Відзначається рух спільних колон техніки різної кількості російського ворога”, – йдеться в повідомленні.
Як зазначається, в колонах загарбників рухаються також цивільні транспортні засоби (вантажі, автобуси, маршрутки, авто), які були викрадені російськими окупантами під час тимчасової окупації територій. Крім того, ворог здійснює вилучення награбованого майна.
Найбільш небезпечними напрямками в області залишаються населені пункти вздовж Житомирської траси, Буча – Ворзель – Гостомель, Немішаєве, Дмитрівська громада, Макарівська громада, північ Вишгородського району, території деяких населених пунктів Баришівської, Калитнянської, Великодимерської громад.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Ситуація в районах наступна:
Обухівський, Бориспільський, Білоцерківський та Фастівський райони
Ситуація контрольована та спокійна. Без обстрілів. Сили оборони у підвищеній готовності.
Бучанський район. Ситуація напружена, але контрольована.
Макарівська та Ірпінська громади – під контролем ЗСУ
Гостомельська громада – ворог залишив селище
Бучанська громада – ворог окопався
Багато зруйнованої інфраструктури
Броварський район
Баришівська, Калитянська та Великодимерська громади - багато мінувань
Багато зруйнованої інфраструктури
Вишгородський район
Іванківська, Димерська та Поліська громади – гуманітарна катастрофа
Славутич – заблокований
Ворог продовжує обмежувати пересування мирних жителів, використовуючи будинки та квартири місцевих мешканців для розміщення персоналу, тримаючи в заручниках місцевих мешканців та активістів. Мародерство та насильство над громадянами України триває.
Нагадаємо, бійці Нацгвардії разом з Нацполіцією затримали чоловіка за підозрою в розвідувальній діяльності на окупанта. У нього були знайдені фотографії, які свідчать про його причетність до диверсійно-коригувальної діяльності проти України.
Читайте: Рашистські окупанти масово вивозять з Київщини награбовані автомобілі та інше майно (фото, відео)
Фото: ГУРКиївВлада
Московити частково відводять свої підрозділи з півночі Київщини. В складі колон техніки спостерігається цивільний транспорт – як легковий, так і вантажний. Також рашисти вивозять в напрямку рб награбоване у українців майно.
Про це KВ стало відомо з повідомлення Генштабу ЗСУ.Підписуйтесь на “КиївВладу”
“Спостерігається продовження часткового відведення підрозділів російських окупаційних військ з півночі Київської області в бік державного кордону з республікою білорусь. Фіксується рух змішаних колон техніки різної кількості. У складі колон також цивільні транспортні засоби (вантажівки, автобуси, мікроавтобуси, легкові автомобілі), що були викрадені російськими загарбниками під час тимчасового зайняття територій”, – йдеться у повідомленні.
Слідкуйте за “КиївВладою” в Телеграм
Подписаться
Генштаб бодав, що рашистські окупанти вивозять майно, що було награбоване.
На тимчасово зайнятих територіях москалі продовжують обмежувати рух цивільного населення, використовують будинки та квартири місцевих жителів для розміщення особового складу, утримуючи в заручниках місцевих мешканців та активістів.
Звичайно, триває мародерство та вчинення насильства стосовно громадян України.
В окремих районах тимчасово зайнятих ворогом, окупанти намагаються змусити підприємців до переходу на розрахунок за товари та послуги у російських рублях.
Угрупованням Об’єднаних сил на Донецькому та Луганському напрямках за добу відбито 7 ворожих атак. Українські воїни знищили 3 танки, 2 бронетранспортери, 2 одиниці автомобільної техніки та 2 артилерійські системи. Також збито БПЛА типу “Орлан-10”.
Нагадаємо, 31 березня російські окупанти остаточно пішли із майданчика Чорнобильської атомної електростанції.
Читайте: Опромінені окупанти, відступаючи, змусили працівників ЧАЕС підписати папірець, де назвали Україну республікою
Фото: Генштаб
КиївВлада
SELECT `id`, `uri`, `meta_title`, `meta_description`, `meta_keywords`, `title`, `text`
FROM `pages`
WHERE `uri` = 'search'
LIMIT 1
0.0006
SELECT `articles`.`id`, `articles`.`title`, `articles`.`uri`, `articles`.`image`, `articles_categories`.`uri` AS `category`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 05:22:00'
AND `articles`.`slider_position` >0
ORDER BY `articles`.`slider_position`
0.0004
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 2
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 05:22:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 3
0.0005
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.short_text AS short_text, articles.image AS image, articles_categories.uri as category, articles_categories.common_uri as common_uri
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145248', '145190', '145142')
ORDER BY `published` DESC
0.0005
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 1
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 05:22:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 50
0.0008
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.is_bold AS is_bold, articles.is_red AS is_red, articles.is_important AS is_important, articles_categories.uri as category
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145275', '145273', '145272', '145270', '145265', '145269', '145268', '145271', '145267', '145266', '145264', '145261', '145263', '145262', '145260', '145256', '145257', '145259', '145258', '145254', '145255', '145253', '145252', '145251', '145249', '145250', '145247', '145246', '145245', '145244', '145238', '145241', '145236', '145243', '145240', '145242', '145239', '145237', '145234', '145235', '145233', '145224', '145232', '145231', '145230', '145229', '145228', '145227', '145226', '145220')
0.2200
SELECT `articles`.`id` AS `id`, MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)AS rel
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 05:22:00'
AND `articles`.`category_id` != 9
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)
ORDER BY `articles`.`published` DESC, `rel` DESC
LIMIT 570, 10
0.0010
SELECT `articles`.`id` AS `id`, `articles`.`title` AS `title`, `articles`.`uri` AS `uri`, `articles`.`published` AS `published`, `articles`.`text` AS `text`, `articles_categories`.`uri` AS `category`, `articles_categories`.`name` AS `category_name`, `articles_categories`.`common_uri` AS `common_uri`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('120735', '120749', '120605', '120488', '120155', '120036', '119957', '119799', '119694', '119684')
0.1276
SELECTCOUNT(*)AS `numrows`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-17 05:22:00'
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"квартири"' IN BOOLEAN MODE)
Array
(
[meta_title] => КиївВлада
[meta_description] => КиївВлада - інформаційно-аналітичний портал, присвячений проблемам влади у Києві та столичному регіоні.
)