У ХХІ столітті Київською Руссю керує князь Володимир. Так, це не помилка, саме двадцять перше століття і саме князь. Він і командир, і організатор, й ініціатор зведення фортеці. Справжній доблесний рицар. Спеціально для нас він, “Князь Київської Русі” Володимир Янченко розповів про найважливіше, найщиріше, найцікавіше, що подаємо прямою мовою.
Хвилинка історії: Року 2004-го почалося будівництво нашої великої держави “Київська Русь”. Це місце є літописним, адже знаходиться посередині чотирьох сакральних святих місць: Почаївської лаври, Києво-Печерської лаври, Свято-Успенського собору в Харкові та церкви в селі Кулечва Миколаївської області. Це говорить про значущість нашого місцебудування. Цією дорогою тисячу років тому йшли каравани, збирали данину. А зараз тут ми зустрічаємо безліч гостей, які пишаються нашою Руссю. Білоруси – то перші закордонні наші візитери.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
Хвилинка філософії: Знаєте, образливо стає за країну, коли в неї немає моменту відліку, з якого треба починати. Кожна держава повинна мати свою основу, якщо хоче бути незалежною. Цей момент повинен влаштовувати, об’єднувати, вселяти віру абсолютно у всіх. Візьмемо нашу “Київську Русь” – її всі люблять. Немає людини, яка б не знала про землю Руську. Тому головне – започаткувати той самий момент.
Хвилинка щирості: Скажу вам так, що на поселенні нашому відсутня урбанізація й немає багатоповерхівок. Тут присутнє все, що нагадує древній Київ: і правобережжя, і різноманітні ландшафти, і літописний спогад. Наші позиції високі, тому намагаємося зробити все, щоб бути визнаними і дійсно максимально донести до кожного мешканця України задумане.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Хвилинка тяжкої праці: Слухачі мої, ця сила силенна роботи далася мені не легко. Одному зробити все неможливо. Тому я долучив до цієї справи таких самих однодумців. Головне – це будівництво, яким займалася команда архітекторів та інженерів. Без науки ми б не дізналися, що треба робити, тому група археологів зробила свою справу. Атмосферу ж свята створює запальна творча група. У кожній сфері є ті, які досконало виконують свою роботу. Пам’ятайте, що гуртом ви зможете подолати все.
Хвилинка порівнянь: 1. Я багато разів говорив, що якщо у дитини немає батьків, то горе, якщо бабусі з дідусем – то також. Так і з нашою країною. Треба знати свою історію.
2. Ми всі з вами віримо в казки. Навіть якщо думаємо по-іншому, все одно продовжуємо вірити. Хто ж із дівчат не марить принцом на білому коні? Так само віримо і легендам.
3. Коли люди бачать, що ти робиш перший крок – вони йдуть за тобою. Людина із прапором попереду викликає відчуття довіри. Якщо намагаєшся помінятися місцями із задніми – вони одразу ж починають боятися. Іноді таким чином і не завершується багато справ.
Кілька питань не в тему:
– Подейкують, що у Вас по всій Україні чи навіть Київщині близько 800 дітей. Це правда?
– Хто знає. Всі діти Божі.
– Знайомі з Іллею Муромцем?
– Звичайно. Іноді уві сні приходить, розповідає байки.
– Не змагалися на руки?
– Він найсильніший. Навіщо? Богатирів треба поважати.
– У скільки років вперше сіли на коня?
– Майже з народження, з рочку.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
КиевVласть
Вже незабаром Київщина готуватиметься до виборів міських голів та депутатів. За свою каденцію міські голови встигли наробити багато чого. Час від часу вони жаліються, що їхньої кропіткої праці не помічають, а вони працюють, не покладаючи рук. Вивчити ситуацію кожного міста, а тепер ще й об'єднаних громад, вирішила KV. Протягом майже 8-ми місяців ми спілкуватимемось із головами про їхні проблеми і досягнення. Продовжує цикл матеріалів інтерв'ю розмова із головою Баришівської об'єднаної громади Олександром Вареніченко.
KV: Розкажіть про історію створення об'єднаної громади. Які труднощі виникали?
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Олександр Вареніченко: Процедура об’єднання Баришівської громади розпочалася ще у 2015 році, коли набрав чинності Закон України “Про добровільне об’єднання територіальних громад”, на той час я ще не перебував на посаді голови селищної ради. Тоді, у 2015 році, процес зупинився у зв’язку із порушенням документального оформлення процедури та проведенням чергових місцевих виборів. У 2016 році ми зібрали оновлений пакет документів, де було все правильно, але позитивного висновку від Київської обласної державної адміністрації теж не отримали. Вже на початку 2018 року знову почали займатись питанням об'єднання громади, були різні думки з приводу формату об'єднання. Я пропонував громаду у складі декількох сільських рад району, адже за моїми розрахунками велика Баришівська ОТГ не була б спроможною. Ми не маємо потужного економічного потенціалу, який забезпечив би велику громаду, створення маленької ОТГ дало б можливість сформувати фундамент, створити декілька бюджетоутворюючих підприємств, а потім вже приєднувати інші населенні пункти. Сьогодні ми маємо дефіцит бюджету 22 млн, на початку об’єднання ця сума складала 27 млн гривень. Розрахунки, зроблені спеціалістами U-Lead, були недостовірними. Хотілося б сьогодні почути їхні роз’яснення, та, на жаль, на наші запрошення щодо участі у сесіях селищної ради вахівці U-Lead не реагують.
KV: За рахунок чого зменшився дефіцит бюджету?
Олександр Вареніченко: За рахунок перевиконання дохідної частини бюджету. Звичайно, першочергово ці кошти будуть направлятися на фінансування захищених статей бюджету – оплату праці працівникам освіти, культури, медицини та енергоносії.
KV: З чого розпочали роботу? Чи можете вже відмітити якісь зміни для міста та сіл?
Олександр Вареніченко: Цей рік - рік становлення. Насамперед необхідно було сформувати структурні підрозділи апарату та створити умови для їхньої діяльності, налагодити роботу старостинських округів (виготовити печатки, затвердити штатні розписи і таке інше); забезпечити в правовому полі процес передачі у комунальну власність селищної ради підприємств, установ та організацій, що перебували у комунальній власності Баришівської районної ради; впорядкувати земельні відносини - щоб податки за оренду землі надходили до місцевого бюджету в повному обсязі, адже, найголовніше – працювати над наповненням бюджету.
Звичайно, мешканці громади очікували, що стане краще вже завтра. Так не відбувається, оскільки є багато проблем. Зокрема, не вистачає кваліфікованих кадрів і така проблема сьогодні існує у всіх об’єднаних громадах. Є проблема у відсутності професійного юридичного супроводу, тому у перспективі маємо заключити договір із адвокатським об'єднанням з надання юридичних послуг та правової підтримки.
KV: Чи отримали обіцяну державою інфраструктурну субвенцію?
Олександр Вареніченко: Ми отримали інфраструктурну субвенцію у розмірі 1,7 млн гривень і будемо отримувати по 880 тисяч щомісячно до грудня 2019 року. Бачення в.о. старост та депутатів щодо розподілу коштів інфраструктурної субвенції різниться. Задовольнити всі потреби неможливо, тому ми прийняли спільне рішення, що будемо купувати апарат флюорографії та комунальну техніку для усієї громади.
Також маємо кошти від області на облаштування інфраструктури за цільовими програмами. Наразі у Баришівці реалізується проект із облаштування двох футбольних полів зі штучним покриттям, одне з яких вже діюче, починаємо втілювати проект з реконструкції парку “Липняки”.
KV: Яка ситуація склалася у селищній раді?
Олександр Вареніченко: Є так звані “парашутисти”. Вони не місцеві і, на мій погляд, їм байдуже, що відбувається у селі - вони виконують партійні вказівки. Є також люди, які вперше стали депутатами - вони не до кінця розуміють, у чому суть депутатської діяльності. Частина депутатського корпусу думає, що вони мають ходити на сесії і голосувати “за” чи “проти”.
На жаль, одиниці приходять із пропозиціями, інші - з проблемами без варіантів їх вирішення, кажуть – “ви голова громади, тому вирішуйте”. А щодо моїх пропозицій – доводиться переконувати, що це не особисто моя забаганка, незважаючи на те, що експерти з місцевого самоврядування, яких запрошували на навчання для депутатського корпусу намагались донести, що голова громади має виконувати рішення, а не думати замість депутатів.
Серед депутатського корпусу є не тільки підприємці, а й досвідчені бухгалтери. Але коли я запитав, як будемо вирішувати проблему дефіциту бюджету, то відповідь здивувала – “вирішуйте самі”. Це позиція окремих депутатів. Але люди чекають змін, тому ми маємо працювати і домагатися результатів.
KV: Які стосунки із старостами?
Олександр Вареніченко: Частково впевнений, вони очікували швидких і позитивних результатів. До об’єднання, щоб переконати в успіхах децентралізації, їм наводили приклад та демонстрували успішні громади. Старости не розуміли, що може бути інакше, що бюджет району був дотаційним, тому зараз нам золотовалютний резерв не відкриється. До об’єднання бюджети і можливості сільських рад були різні – комусь пощастило із розташуванням поблизу траси – надходження в бюджет здійснювались за рахунок акцизу, хтось працював та намагався розвиватися співпрацюючи тісно із базовим господарством. Та очевидно, що коли за рахунок багатого сусіда починає жити сусід-пияка, який не хоче працювати, то вони обидва багатшими не стануть. І найголовніше - для злагодженого життя і розвитку має бути розуміння, що ми тепер громада.
KV: Інші сільради не заявляли про бажання доєднатись до Баришівської ОТГ?
Олександр Вареніченко: Залишилось дві сільських ради Баришівського району, які не визначились - Яблунівська і Семенівська. Ми - одна із найбільших громад в Україні: 18 сільрад, 26 населених пунктів та 24 068 дорослого населення. Часу у добі не додалось, а роботи стало дуже багато.
KV: Яка ситуація із інвесторами?
Олександр Вареніченко: У минулому році було два потужних проекти. Українсько-голландське підприємство “Т. Метер-Україна”, єдине у Європі, яке спеціалізується на виробництві пересувних інкубаторів. Два роки тому відбулася зустріч із директором компанії, яка обирала місце будівництва підприємства між Бельгією та Україною. Для них було важливо, щоб місцеве керівництво підтримувало розвиток компанії. Я надав такі гарантії і вже 18 червня цього року у Баришівці буде відкриття комплексу за участі консула Голландії із делегацією у кількості 100 чоловік та 40 чоловік із Китаю. На його побудову було витрачено більше 150 млн гривень.
Підприємство вже випускає напівпричепи - пересувні інкубатори; один такий коштує біля 280 тис. євро. Їх поставляють у країни Європи, Північну Америку.
Функціонує ще одне підприємство - Баришівська газонаповнювальна станція, де розташовано термінал для збереження газу. Залізницею надходять цистерни із скрапленим газом, який розвозиться по заправкам Київської області. Бюджет підприємства - більше 100 млн гривень.
Крім того, на території громади є підприємство “Метало Гальва”, яке займається гальванічними процесами.
Будівництво майбутнього потужного підприємства сьогодні намагаються зупинити псевдоактивісти. Проведені екологічні розрахунки, зустрічі із представниками КОДА, спільні наради із залученням фахівців з екології, громадськості, керівництва підприємства - йдеться про будівництво 11-го комплексу групи компаній ТОВ “Нива Переяславщини”, яке є одним із провідних підприємств України у розведенні свиней та виготовленні м'ясо-ковбасних виробів. Зазначу - це дуже соціально відповідальне підприємство, яке власними коштами підтримує заклади культури, освіти та медицини громади.
KV: Чи влаштовують громаду тарифи?
Олександр Вареніченко: Невдоволення є завжди, здебільшого через невідповідність наданих послуг діючим тарифам, зокрема скаржаться на незадовільний стан покрівель багатоповерхових будинків. Звичайно пояснюємо, що у тариф, який вони сплачують, включено вивіз сміття, прибирання прибудинкової території, обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Коштів на проведення капітальних ремонтів покрівель тарифом не передбачено. Податки сплачуються однаково як жителями багатоквартирних будинків, так і мешканцями приватного сектору. І депутати, у яких округи - приватні сектори, обурюються - чому ми маємо виділяти кошти тільки на ремонти дахів багатоповерхівок?
Вихід із ситуації – створення мешканцями багатоповерхівок ОСББ, але активізуватися і взяти на себе відповідальність бажання у населення не виникає.
KV: Чи є проблема із очисними спорудами?
Олександр Вареніченко: Є проект з проведення санації напорного коллектора. На його будівництво йшли державні кошти, селищна рада цим питанням не займалась, це компетенція районної державної адміністрації. Частину грошей було освоєно, але з якоїсь причини роботи не завершуються. По закінченню робіт до колектора буде підключено не лише селище Баришівка, а й село Коржі. Наразі очисні споруди працюють, єдине - частина каналізації потребує вкладень і до зими ми це питання плануємо вирішити. Підприємство “Райводоканал”, яке надає послуги громаді з водопостачання та водовідведення на даний час є комунальним підприємством Баришівської районної ради.
KV: Чи є сміттєва проблема?
Олександр Вареніченко: Наша громада одна із небагатьох, у якої виготовлений паспорт та офіційно оформлене сміттєзвалище. Територія його біля 4 га, ресурсів ще вистачає. Наразі укладено договір із підприємством, яке буде займатись сортуванням сміття після будівництва сортувальної лінії. Це підприємство за власні кошти встановило баки і здійснює вивіз сміття. Поставили баки й для роздільного сміття. Одна з проблем, над якою ми працюємо – заключення договорів. Приватний сектор вважає, що 30 гривень на місяць за вивезення сміття - це дорого.
KV: Яка ситуація із перевізниками?
Олександр Вареніченко: Міжміськими маршрутами займається Київська обласна державна адміністрація. Із перевізниками у межах громади укладено договори, але хотілося б, щоб серед них була налагоджена комерційна конкуренція. Після завершення договорів з діючими перевізниками будемо пропонувати брати участь у конкурсі підприємцям, які надають послуги транспортного перевезення із міст Бровари, Бориспіль та іншими “приватниками”. У майбутньому, якщо депутати підтримають, хочемо придбати комунальні автобуси у лізинг та встановити доступні для населення тарифи і забезпечити транспортним перевезенням всіх мешканців громади, а не лише на марштрутах, які є прибутковими. Також плануємо створити день пільгового проїзду.
KV: Які стосунки з районом?
Олександр Вареніченко: На відміну від багатьох, наша районна рада, адміністрація та селищна рада працюють в унісон. Ми завжди вирішуємо усі проблеми спільно і в співпраці.
KV: Чи є співпраця із областю?
Олександр Вареніченко: Нещодавно губернатор проводив онлайн нараду з питань стану доріг, забезпечення дітей-сиріт житлом, забезпечення субвенцією сільської медицини. Під час наради я вкотре підняв питання ремонту шляхопроводу через залізничний міст, який зараз у жахливому стані. Ми разом із народним депутатом Павлом Різаненком, головою РДА, зустрічались із начальником відповідної служби у Київській області щодо ремонту вказаного шляхопроводу. Чиновник служби автомобільних доріг пояснював затримку ремонту температурним режимом, нібито роботи не можна починати. Жителі вже настільки обурені, що налаштовані мітингувати та перекривати дорогу. Про це губернатор області був попереджений. І знову зазначу, що 18 червня до нас приїдуть відкривати єдине у Європі підприємство, люди вклали 150 млн гривень у будівництво саме у Баришівці, то невже той шляхопровід настільки затратний, що ми маємо червоніти через нього?
Деякі псевдоактивісти вже користуються ситуацією і всюди скандують, що “влада нічого не робить”. На жаль, згідно чинного законодавства вкладати кошти місцевого бюджету в ремонт вказаного об’єкту неможливо.
KV: Чому вирішили піти на вибори від БПП? Які стосунки зі “Свободою”?
Олександр Вареніченко: Мене намагались зняти, як кандидата на голову громади, зареєструвавши у Черкаській області у депутати Червонослобідської сільради. Подвійна реєстрація - автоматичне зняття з виборів. Є підозра, що це зробили представники “Батьківщини”. У виборчій комісії Черкащини виявилась ксерокопія мого паспорту, знята із особової справи. Підписи були підроблені. Члени виборчої комісії підтвердили, що бачать мене вперше. Я передбачав, що щось подібне може статись, тому що перед виборами з'явилися “реваншисти”, які дуже не хотіли бачити мене головою громади. Оперативне виявлення злочину відбулося саме завдяки співпраці із народним депутатом Павлом Різаненком, який за три роки попередньої каденції жодного разу не відмовив у допомозі. І на цей раз за його втручання, через тоді діючого губернатора Київщини, оперативно було повідомлено губернатора Черкаської області та керівника місцевої поліції про виявлені порушення виборчого законодавства. Очевидно, що в період передвиборчої кампанії у “Свободи” не було того ресурсу, який би стримав шалений тиск на мене.
Та, незважаючи на мій перехід до БПП, я завжди працював і працюватиму по совісті і для громади, а не за вказівкою будь-якої партії.
KV: Чи довго були членом “Свободи”?
Олександр Вареніченко: У 2015 році на вибори я йшов як самовисуванець, незважаючи на те, що був членом партії ВО “Свобода”. Я не є технологом у політиці і вважав, що за партійної підтримки буде набагато легше. Виявилось - ні. Ще у 2016 році мав наміри вийти зі “Свободи”, які зумовила заява депутата, представника фракції ВО “Свобода” в Баришівській районній раді: “ми не голосуємо за бюджет, така наша політика, ми в опозиції до влади”. Не розумію, як можна не голосувати за такі важливі рішення і ставити у пріоритет не життєзабезпечення громади, а політичні амбіції. Сьогодні я працюю з усіма, хто робить щось на благо громади, жодна партійна директива не може бути вищою за потреби громади.
KV: Які амбіції маєте щодо кар'єрного зростання?
Олександр Вареніченко: У 2020 році планую знову балотуватись на голову громади. Сподіваюсь на підтримку виборців.
Читайте:
Наталія Дзюба: “За час функціонування пункту біженців конфліктів із громадою не виникало”
Михайло Нетяжук: “Порядну людину треба дуже довго вмовляти, щоб вона пішла в депутати”
Тарас Костін: “Радимось із Віталієм Кличко в питаннях управління містом”
Олексій Момот: “Сподіваюсь, новий губернатор не зупинить переїзд КОДА до Вишгороду”
Анатолій Федорчук: “Аеропортом мене шантажують постійно - ще з часів, коли не хотів вступати в Партію Регіонів”
Володимир Сабадаш: “Із інвесторів до Василькова найбільше йдуть забудовники”
Ігор Сапожко: “Нинішня модель агломерації з Києвом несе певні перестороги для Броварів”
Олександр Зарубін: “Управління містом передам винятково його жителям”
Забудови набережної міста Українка не буде, - в.о. мера Тетяна Кучер
Христина Чорненька: “Ми на шляху перетворення Ржищева у туристичний центр”
Бородянська ОТГ очікує на обіцяну державою інфраструктурну субвенцію, - Олександр Сахарук
Юрій Фомічев: “Громада Славутича нормально сприйняла будівництво ядерного сховища”
Ірпінь матиме в парламенті потужного лобіста інтересів громади, - в.о. мера Анастасія Попсуй
Подейкували, що створення Миронівської ОТГ розвалить район, - Віталій Савенко
Вже рік Тетіївська ОТГ чекає на погодження облради для затвердження меж, - Руслан Майструк
Фурсівська ОТГ не віддасть Білій Церкві свої землі та податки, - Микола Фурсенко
Позиції Іванкова щодо будівництва ядерного сховища ніхто не питав, - Олександр Поліщук
Фото: KVКиевVласть
За останні дні засоби масової інформації, з подачі та в деяких випадках за гроші моїх опонентів, оприлюднили величезну кількість фейків особисто про мене та місто Ірпінь. Мені, звісно, не звикати до того, що вони опускаються на саме дно, щоб хоч якось понизити мій рейтинг. Зазвичай я ігнорую проплачені озлоблені інформаційні атаки. Але не цього разу, бо намагаючись дискредитувати мене, один з ресурсів обрехав роботу Міністерства фінансів України.
Розкажу про це детальніше. Як відомо, днями профільне Міністерство оприлюднило інформацію про використання освітньої субвенції закладів середньої освіти у 2018 році. Ірпінь опинився у першій п’ятірці за ефективністю використання бюджетних коштів. На противагу іншим містам, які використали державні гроші не так ефективно.
Зокрема, аналіз показав, що в окремих районах та об’єднаних територіальних громадах середні видатки на навчання одного учня перевищують середні по країні в декілька разів! У Міністерстві пояснюють – “такий розрив у сумах свідчить про різну ефективність використання бюджетних коштів на потреби загальної середньої освіти”. Тобто – надана послуга ОДНАКОВА, а суми, які витрачені на ці послуги – РІЗНІ.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Що зробили мої опоненти? Вони зманіпулювали цифрами і видали заголовок: “Ірпінь серед п’яти українських міст з найнижчими витратами на освіту”. Тобто подали інформацію так, ніби Ірпінь – у хвості рейтингу. А насправді – ми в ТОП п’ятірці найкращих громад. Також опоненти зіграли на психології читачів, бо ж слово “найнижчі витрати на освіту” сприймається – як погано. А “найбільші витрати на освіту” - як добре. Але конкретно у цьому випадку все навпаки.
Поясню на простому прикладі для першого класу. Наприклад, є умовна шкільна кімната. В ній потрібно зробити ремонт. В одному місті уважно вивчають ситуацію, шукають відповідальних підрядників, проводять тендери і отримують матеріали і послуги, припустимо, за 500 грн за метр квадратний. В іншій школі так сильно не переймаються і купують ті самі послуги, але за 1000 грн, “бо ж гроші – бюджетні, майже нічиї”. Тобто займаються нецільовим використанням грошей, які до бюджету платять українці.
Так, у нас в Ірпені справді найнижчі витрати на освіту. Але ми маємо набагато якісніші освітні послуги, ніж в багатьох інших містах. Я поясню, як це нам вдалося.: Перше – Ірпінь не краде гроші з державного бюджету і не займається відкатами. Друге – Ірпінь розумно розпоряджається державними грошима.
На підтвердження моїх слів наведу цитату заступника міністра фінансів Юрія Джигира: “Попередній аналіз свідчить, що в дуже багатьох випадках бюджетні видатки на загальну середню освіту є малоефективними. Серед причин неефективності – велика кількість малокомплектних шкіл, неоптимальна мережа закладів, неефективне використання ресурсів. Про це свідчать також і дані дослідження, проведеного Світовим банком в 2018 році. Тому Міністерство фінансів України закликає органи місцевого самоврядування до підвищення ефективності використання бюджетних коштів на потреби загальної середньої освіти”.
Тобто “антирекорд”, яким його піднесли читачам мої опоненти, насправді є рекордом ефективного витрачання бюджетних коштів в Ірпені. Наше місто забезпечує у повному обсязі виплату заробітної плати, комунальних послуг та енергоносіїв. Додам, що середні видатки на одного учня – 10 900 грн – не враховують капітальних вкладень в розвиток освіти, які ми вкладаємо з міського бюджету. Зокрема, за рахунок бюджету розвитку міста, у 2018 році в загальноосвітні навчальні заклади Ірпеня додатково вкладено капітальних видатків на 33 мільйони 320 тисяч гривень.
Якщо ми вже заговорили про освіту, то нагадаю, що у зв’язку з подіями на сході країни Ірпінь прийняв рекордну кількість переселенців. До шкіл Ірпеня пішло 800 дітей, які переїхали з Донеччини та Луганщини. Тому навчальні заклади міста були змушені працювати у дві зміни. Щоб розвантажити навчальні заклади, в Ірпені за кошти міського бюджету було добудовано нові приміщення.
Зокрема, у школі №17 добудували триповерховий корпус для початкової школи. У школі №2 надбудовано третій поверх. Крім цього, в Ірпені відкрито унікальний для Київщини ліцей ІЛІТ, а також створено новий Ірпінський муніципальний академічний ліцей на базі Національного університету біоресурсів і природокористування України.
Мені б дуже хотілося, щоб Міністерство фінансів у свою чергу також звернуло увагу на ресурс, який маніпулює інформаційними даними та людьми. Це важливо для авторитету державних органів влади в Україні. Мова йде по регіональний телеканал “Погляд”. Варто зазначити, що 90 % сюжетів “Погляду” принижують місто Ірпінь та його громаду. На нього також слід звернути увагу Спілці журналістів України та усім іншим організаціям, які опікуються журналістською етикою та запобігають поширенню фейків, маніпуляцій та дезінформації в українських медіа.
Читайте: Про мистецтво, яке завжди доречне і завжди на часі
Володимир Карплюк, лідер партії "Нові обличчя"КиевVласть
Грає море зелене,Тихий день догора.
Дорогими для мене
Стали схили Дніпра,
Де колишуться віти
Закоханих мрій…
Як тебе не любити,
Києве мій!
Дмитро Луценко
А й справді, як тебе не любити, Києве мій! Ти найкращий батько моєї неньки України. Саме з тебе починається любов до Батьківщини. Ти - велична, красива, гідна любові столиця. Хоч ти і буваєш різним, але завжди дивовижний і вмієш дивувати. Милуєш око своїми вуличками, архітектурою, маниш давньою історією, радуєш чарівною природою та силою Дніпра. Дивуєш створенням нової історії, зачаровуєш жителів міста все новими і новими досягненням свого розвитку і розбудовою.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
Я люблю тебе різним, у різні пори року. Влітку, ти квітнеш каштанами, печеш своєю спекою багатоповерхівки спальних мікрорайонів, а ввечері легка літня прохолода падає на твої втомлені вулички. Могутній Дніпро пестить засмаглих дітлахів та киян своїми літніми хвилями. Морозиво, фонтани, тіні від каштанів, шум Дніпра, та тепле сонце - як я це люблю улітку. Восени, ти майориш різнокольоровими парасольками та жовтогарячими парками та набережними, де поважний та вже безлюдний Дніпро відпочиває. Взимку, хоч і виникає багато проблем з транспортним пересуванням, я обожнюю твою білосніжну казку. Як я люблю зимовий вечір, свій київський дворик, друзів і санчата.... Весняний Київ - найкращий. Наповнюється приємними запахами квітучих дерев, усе зеленіє, усе відроджується знову. Люблю весняні посмішки киян, які так смачно вдихають нове свіже весняне повітря. Золотоверхий Київ виблискує на сонці. Яка ж ти красива, моя столиця!Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Київ, як і уся моя Україна, дуже красивий. Але я проводжу більшість свого часу не в історичному центрі Києва, а у звичайному мікрорайоні столиці, який живе своїм окремим життям. Тут я навчаюся у звичайній школі, тут проходить моє буденне життя, тут моє дозвілля та друзі. Я дуже люблю цей маленький куточок Києва.
Часто увечері, коли за вікном стихає вулиця, я починаю мріяти. Мрію аж поки не згаснуть ліхтарі.
Мрію, ніби я маленький президент свого дворику. І тут я лечу думками у світле майбутнє. Бачу свій маленький дворик екологічно чистим, без парковок автомобілів та великою кількістю зелені та квітів, з дитячими атракціонами, з великою кількістю лавочок та кавових автоматів для дорослих і питних автоматів для дітей. Сам будинок мрію розфарбувати різними веселковими барвами, щоб було веселіше. По центру збудую великий фонтан для літнього відпочинку. Дахи будинку мрію засадити садами та квітами і збудувати великий басейн для його мешканців. Така собі літня релакс зона. Хочу, щоб дітей до школи відвозив автобус. На шкільній перерві я б запровадила слухати шкільне радіо, музику та шкільні новини про учнівські досягнення чи дозвілля.
Я б створила готель для тварин, на той випадок, коли їх господарі у від'їзді.
Для дітей та дорослих організую цікаві концерти, конкурси, літні кінотеатри, міні виставки дитячої творчості, спортивні змагання, шоу. Усі новини двору оголошуватимуть по місцевому радіо, буде звучати приємна музика чи пісні. В дворику майбутнього буде чітке розмежування для дитячого відпочинку та відпочинку для дорослих на будь-який смак. Діти зможуть вільно гратися і безпечно пересуватися двориком на роликах, велосипедах чи самокатах, бо він буде закритого типу. Дорослі зможуть пити каву, займатися спортом на тренажерах чи просто спілкуватися між собою. Собаки будуть мати окреме місце для дружби. Усі мешканці зможуть вільно спілкуватися та проводити безтурботно час. Мої міністри будуть відповідати за певну справу - міністр культури і відпочинку, міністр порядку, міністр радіомовлення, зоо-міністр, міністр спорту, міністр транспорту для дітей, міністр інформації, міністр української мови, і звичайно міністр по справах дорослих. А я особисто буду організатором концертів та режисером постановником, бо дуже люблю цю справу.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
А ще я дуже мрію про український Київ. Я хочу, щоб усюди звучала моя рідна українська мова. Хочу, щоб українці поважали один одного.
Можливо, колись, в майбутньому, усе це збудеться, і я стану першою дитиною президентом, хоч і з маленькою країною-двориком, зате розвиненою та процвітаючою.
А зараз я найбільше хочу, щоб Київ був мирним, вільним, щоб люди в ньому більше посміхалися.
Литвинюк Дарія, Юн-пресКиевVласть
Я вважаю, що для журналіста неможливого не існує. Треба мати лише бажання, натхненняі мотивацію. Саме тому вся робота зібрана, зредагована, написана через звичайний телефон. Професіональний журналіст — шукає можливість і творить.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
Наталія Коваль генеральний директор парку “Київська Русь”
— Як з'явилася ідея створення парку?
— У кожної країни є своя точка відліку, з чого починається держава. У кожної великої держави є точка, з якої починається народ. Для України точкою відліку державності є епоха Київської Русі, епоха величі, епоха процвітання економічного, духовного, культурного. І, на жаль, вона не залишила нам практично нічого з цього періоду.
Манголо-татари в 1240 році прийшли до Києва, вони його зруйнували і тому у нас є лише залишки, невеличкі реконструкції, але у повному масштабі немає розуміння яким же був древній Київ. І, власне, щоб показати іноземцям, показати нашим українцям з чого починається наша держава, Володимир Ященко вирішив, що якщо немає цього історичного, то треба відворити. І років 15 тому він вирішив, що Стародавньому Києву бути і заклав першу колоду будівництва стародавнього Києва. Це проект відтворення міста у повному розмірі, у повному масштабі на основі наукових знань, тобто все максимально науково достовірно: і техніки будівництва, і розміри, і масштаби, і вигляд.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Тобто все-все-все. Ми працюємо з Національною Академією наук України. І перш ніж будувати будь-яку будівлю, необхідно дуже досконало вивчити якою ж вона була. Ми працюємо з Інститутом археології, дивимося залишки і лише після того починаємо будівництво споруд. Тобто це не бутафорія, це не театралізовані декорації, це живе Середньовічне місто, яке дає гостям хліб та видовища, тобто, окрім естетичного задоволення, ми ще даємо можливість подивитися на кіні виступи, на середньовічні бої, на театрелізовані постановки, взяти участь у традиціях, обрядах; відвідати музеї, смакувати стравами з вогню і багато чого іншого; зробити виріб у коваля, гончара; викарбувати монетку. Тобто тут оживає наша історія у повному обсязі і у кожного гостя є можливість доторкнутися і стати її частиною.
— Які були складнощі у реалізації парку? Він же не може за клацанням пальців з'явитися.
— Складнощі є у кожній роботі. Головне — не опускати руки і працювати-працювати. Якщо хтось каже, що все вдалось легко, то він каже неправду. Найважча робота — це робота з людьми. Тому найскладніше все організувати, щоб кожна людина відповідала за свій сектор і його вела, а все інше знайдеться.
— На вашу думку, наскільки парк “Київська Русь” актуальний зараз?
— Історія завжди актуальна. Адже якщо країна, яка не має своїх традицій, то вона користується іншими. Країна, яка немає свого історичного корення, то вона не дерево, яке глибоко росте в землі, це перекоти-поле, яке куди подує вітер, туди воно і котеться. От власне України, це не перекоти-поле, це країна з величною, більш ніж 1000-літньою історією, і ми її маємо доносити всьому світу, щоб кожна країна розуміла, що у нас є багато чого спільного, що ми країна мирна, що у нас практично з кожною країною світу є якісь історичні стосунки. Практично вся Європа з нами пов'язана. Всім відомо, що король Франції був одружений на нашій князівні. Тому це завжди актульно, тим більше, що стосується нашої України.
— Щоб Ви хотіли побажати учасникам фестивалю?
— Хочу побажати, щоб ми, українці, не забували нашу історію і популяризовали її у всіх можливих варіантах, адже якщо ми не будемо вивчати, то інші про це також не подбають.
Ну, і звичайно бути щирими, адже журналіст — це людина, що має виставляти об'єктивні, а не суб'єктивні, факти. Бути об'єктивними, бути щирими і працювати на благо нашої держави.
Людмила Василівна, керівник групи з Дворічанського Центру дитячої-юнацької творчості Харківської області
— Скажіть, будь-ласка, коли і звідки Ви дізналися про фестиваль?
— Від спільних друзів. Ми брали разом участь у Всеукраїнських фотоконкурсах. Наприклад, конкурс “Ми — діти України”, м. Кременчук і тому подібні. За один рік ми взяли участь в чотирьох таких конкурсах і нас запросили на фестиваль “Прес-Весна на Дніпрових схилах”. Ми вже вчетверте на цьому фестивалі. Крім того, що це велика насолода для учасників і їх керівників, це ще й пізнавальний формат. І гордість за нашу країну.
— Що б Ви хотіли побажати учасникам фестивалю?
— Успіхів у творчості, успіхів у житті. Багато з них наразі закінчують середню і старшу школи, нехай гарно складуть ЗНО. Хай вступають до вишів, які обрали. Наприклад, наша дівчинка після екскурсії на факультет журналістики, КНУКіМ, загорілася і збирається подавати документи саме туди.
Galina Malovsek, президент України в Словенії, товариство “Берегиня”
— Як і коли Ви дізналися про фестиваль?
— Про фестиваль я дізналася дуже давно. Із засновниками фестивалю я товаришую ще з “Артеку, 7 років ми вже приятелюємо.
— Який Ви бачите сенс участі у “Прес-Весні на Дніпрових схилах”?
— Коли бачиш роботи дітей, юних журналістів, то хочеться приїздити сюди знову й знову. Навіть дечому в них повчитися. Діти приємно дивують, це вражає, дає тепло, заряд нам.
— Чи є у Вашій країні подібні конкурс-фестивалі?
— Ні, немає. Але ми хочемо його впровадити завдяки вам, юним журналістам з України. Учасникам хочу побажати гарних робіт, бути завжди щирими, правдими, старатися брати за приклад найкраще і творити
Оксана Смит, руководитель “Объединения Славянских школ Нидерландов”, руководитель проекта “Открытая Европа — открытая для всех”, доктор педагогических наук
— Скажите, пожалуйста, когда, где и как Вы узнали о фестивале?
— О фестивале мы узнали в “Артеке”. Наверное, это был 2009 год, 10 лет назад от Надежды Алексеевны, которая на Международной смене “Измени мир к лучшему” занималася организацией пресс-центра. Там мы узнали, что есть такой прекрасный фестиваль и с тех пор по мере возможности, ездим сами и привозим наших детей с Голандии и Чехии, а также из Европы.
— Какова актуальность фестиваля сейчас?
— Фестиваль очень актуален, потому что медиа, пресса — это лицо любой страны. Это поток информации. Это возможность коммуникации детей и взрослых.
— Который раз Вы на фестивале?
— Думаю, что 5-ый. Не помню точно.
— Есть ли у Вас в стране подобные конкурс-фестивали?
— Фестивалей прессы у нас нет. Есть фестивали детского творчества.
— Чтобы Вы хотели пожелать нашим участникам?
— Прежде всего, это быть открытыми. Почему? Потому что Украина будет в Европе, рано или поздно. И молодые люди у которые будущее в руках, должны учить язык, культуру других стран; писать не только то что рядом, а познавать мир, то сообщество, в котором они будут жить. Поэтому я желаю, чтобы горизонты участников открылись, стали шире - это первое. И второе - это здоровья всем, мира всем и любви, конечно. Потому что вы - молодежь, вы должны любить.
Анна Полісученко, доцент факультету журналістики і зв'язків з громадськістю КНУКіМ, член журі в номінації “Медіа-проект”
— Якщо б у Вас була можливість, що б ви змінили в оцінюванні творчих робіт?
— Не знаю. Ми розуміємо, що це доля дітей і ми можемо зламати комусь бажання творити, а це в жодному разі не можна робити. Наше прагнення — стимулювати вас до творчості.
— Що Ви хочете побажати учасникам фестивалю?
— Працювати, не зупинятися навіть якщо ви не перемогли, у вас є шанс завжди.
Подивіться на історію успіху відомих людей. Скільки разів вони до того, як підкорити вершини, падали. Поки 100 разів не впадеш, ти навряд доберешься до вершини гори. Це перше, тим, хто програв. А друге, щоб ті, хто отримують високі нагороди не зупинялися.
Це така ж само гірка. Ви забралися, і коли задираєте ніс, то починаєте скочуватися. Продовжувати розвиватися, ставити нові цілі, нові вершини.
Надія Іллюк, керівник інформаційно- творчого агентства “ЮН-ПРЕС”, директор робочої групи Міжнародного фестивалю-конкурсу “Прес-весна на Дніпрових схилах”
— Яка Ваша роль на фестивалі?
— Скажімо так, моя роль найголовніша з організаційних питань. Тому, що питання фінансові вирішує наше керівництво. А ініціативи, форми роботи і таке інше вирішує “ЮН-ПРЕСІВСЬКИЙ” колектив педагогів, у якому 27 педагогів, психологів, журналістів.
І 700 юних журналістів, які придумують теми, підтеми тощо. А я - той центральний пунктик, який координує всю роботу.
— Наскільки я знаю Вас називають “мамою фестивалю”. Це впливає на роботу?
— Знаєте, у кожного журналіста має бути псевдонім. Знаєте, коли народжується ідея, а це як довгоочікувана дитина, то мабуть хай називають мамою. Я з цим погоджуюсь.
— Ви пам'ятаєте тему першого фестивалю?
— Взагалі наш перший фестиваль, він був як “Прес-толока” і тут були лише кияни-старшоклаксники. Він так і називався — “Дорослі й дитячі ЗМІ — разом”. Бо ми його тільки розпочинали і хотіли залучити таким чином журналістів-професіоналів. Це був 2002 рік.
— Щороку на фестивалі інша тема, а якою є головна мета фестивалю?
— Перша наша мета — підняти, навчити, показати юним журналістам, початківцям професіональні якості. Друга, це щоб зібралися, побачили один одного і об'єдналися як юнкорівський рух.
— Чи подавали колись учасники апеляції щодо свої призових місць?
— Було таке у нас. Це виникало по матеріалу в газеті. Два роки тому в номінації “Газета” прийшла нам неймовірно гарно, професійно зроблена газета. Дизайнерські, прекрасно написані матеріали, але не було витримано етики журналістської. Тема була присвячена мові й вони взяли і "вліпили" портрет Шевченка в орден Леніна. Ну, і під час “традиційного розбору польотів” їм пояснили їхні ж колеги….
— В наступному році ви святкуєте 18-річчя Фестивалю, а чи будуть ювілеї фестивалю в подальшому?
— Будуть. Я впевнена. Я знаєте чому впевнена? Мені вже із Сполучених Штатів Америки перетелефонувала наша випускниця і каже, що в 2020 нам буде 20 років, ми оце сидимо з колегами і обговорюємо такий майбутній юбілей.
— Щоб Ви хотіли побажати учасникам фестивалю?
— Для своїх “юн-пресівських”, коли вони до нас приходять, ми завжди говоримо, що якщо ви хочете бути журналістами, медійниками, то три "П" має бути для вас постулатом.
П - порядність. П - патріотизм. П - професіоналізм. Я це бажаю всім учасникам і всім- всім, хто присвячує себе медіа.
Сергій Пасічко, учасник зразкового художнього колективу “Юний журналіст” з м. Полтава, 13 років
- Я вперше на Фестивалі, але хотів ще багато-багато разів побувати на цьому заході.
— На твою думку, наскільки “Прес-Весна на Дніпрових схилах” є актуальною наразі?
— Люди приїджають, навіть, з різних країн. Наприклад, вчора ми мали змогу почути, як розвиваються діти в інших країнах. Значить, Фестиваль потрібен!
— Що тобі найбільше сподобалось?
— Мабуть, як ми були в Парку “Київська Русь”, адже це пригоди, щось нове, можливість підвивчити історію. Також мені сподобалася організація.
— Як ти думаєш, яка мета фестивалю?
— Знання, досвід, в також дружба. Мені сподобалися міні-ролики, гарні ідеї, особливо третє місце, хлопці постаралися. Щодо дружби, то у нас була вечірка, на якій я познайомився з багатьма новими людьми. Дуже добре продумані всі етапи.
— Яка в тебе ціль на фестивалі?
— Перша моя мета, це розважатися, бо ми тут багато працюємо. Це друга мета. Маємо змогу перемогти не лише у своїх номінаціях по тому, що зробили вдома, але й здобути ще щось впродож Фесту. Заговорити з іноземцем я, навіть, не намагаюся, хоча сьогодні ми вже спілкувалися з учасниками з інших країн.
Анастасія Зозузяк, студентка Тернопільського Національного економічного університету, 19 років
— Ти на фестивалі вперше, які твої враження?
— Фестиваль перевершив мої попередні очікування. Мені здається, що все гарно організовано, учасники неймовірно вмотивовані. Я знімаю фоторепортаж. Фотографія - це моє хобі і частково робота. Тому я намагаюся ловити якісь класні миті.
— Яка в тебе мета на фестивалі?
— Я вже говорила з чоловіком-голандцем. Досить непогано. Цікава людина, раніше він був викладачем з велосипедного спорту, переїхав з Голандії до Чехії. Це мене, навіть, вмотивувало більше подорожувати. А ще він мені розповів, що вивчив дві мови - англійську і німецьку - не занурюючись у граматику, а чисто спілкування.
Матеріал створено в рамках Проекту “Юн-Пресс-KV”
Ще хочу більше почути з теорії, критики наших робіт, бо це навчання, яке мені цікаво. Найбільше мені сподобалися екскурсія на 5-й канал, поїздка в Парк “Київська Русь”. Мені сподобався колорит фестивалю, його ідея. Я чула, як говорили про історичну і культурну базу. Дуже багато емоцій.
— Чи будеш ти брати участь у наступному році?
— Так, я хочу. Буду точно рекомендувати своїм друзям, бо мені здається небагато людей знають про фестиваль.
КиевVласть
Цикл інтерв'ю з очільниками міст Київщини, який KV запустила в січні цього року, отримав неабиякий резонанс. Після публікації тієї чи іншої розмови до редакції надходить безліч відгуків від місцевих активістів та політиків. Хтось схвально ставиться до виголошених головами тез. Інші навпаки, дуже критично сприймають їхні відповіді. Запускаючи цей цикл, KV ставила за мету якомога досконаліше вивчити ситуацію у кожній громаді, роздивитися її з усіх боків та дати читачеві максимальне поле для роздумів. Допомогти у цьому нам взялися лідери місцевої громадсько-політичної думки. Сьогодні говоримо про Вишгород із співзасновником та керівником громадської організації “Рідне місто” Владиславом Дулапчім.
KV: Наскільки нам відомо, наразі продовжується судовий процес, де фігурує міський голова Олексій Момот. Що це за справа? Як проходять засідання?
Владислав Дулапчій: Нещодавно мало відбутися чергове судове засідання, але через відсутність прокурора, його перенесли на 1 серпня. Ця тяганина продовжується вже три роки, суд постійно переноситься на три місяці. Суть справи полягає у наступному: Момота та місцевих жителів Аркадія Маджанова, Дмитра Грищенка підозрюють у спробі отримання хабаря сумою 200 тис. євро за сприяння забудовнику. Це декілька багатоповерхівок по провулку Прожекторному у Вишгороді. Дуже скандальна історія, там досі є приватні будинки, мешканці яких відмовились віддавати житло під знесення в обмін на квартири. Один із них - Грищенко, сім'я яких прописала у своїй хатці 35 людей і вимагає квартири кожному.Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Земля під тими будинками вже віддана забудовнику в оренду. Насправді цю ситуацію неможливо вирішити. Багатоповерхівки там вже заселені. А на місці хат заплановані дитячі майданчики чи якась зелена зона. Тому забудовнику не дуже вони й заважають.
KV: Чому, на вашу думку, затягується судовий процес?
Владислав Дулапчій: Я впевнений у тому, що отримання хабаря - це правда. Але наші реформовані правоохоронні органи далекі від ідеальної роботи. Коли розробляли операцію з затримання, правоохоронці, грубо кажучи, налажали. НАЗК, НАБУ, Київська обласна прокуратура дуже довго вирішували, хто має займатись цією справою, кожен хотів попіаритись на “цікавій темі”. У результаті слідство вела обласна прокуратура. І тепер захисники Момота апелюють тим, що справу мало вести НАБУ, оскільки йдеться про посадову особу і значну суму хабаря. І тільки на цих процесуальних порушеннях вони можуть витягнути Момота.
KV: Як у місті проводяться держзакупівлі?
Владислав Дулапчій: У міській раді взагалі не знають, що таке тендер. Більшість закупок здійснюється через укладання договорів без залучання у системі Прозоро відкритого аукціону, відповідно до цього відсутня будь-яка конкуренція. Бюджет розпилюється на декілька ФОПів - місцевих депутатів, друзів міського голови. Друг дитинства Момота Борис Матко встановлює у місті світлофори, дорожні знаки, ремонтує дороги, під'їзди, вивозить сміття і таке інше. Є ще два ФОПи - брати Рублівські, які за каденцію Момота отримали близько 20 млн гривень. Вони залишились у спадок від минулої влади і займаються благоустроєм міста. Також є ФОП Вязовцева, яка разом із братами Рублівськими протягом всієї теплої пори року займається обслуговуванням та ремонтом систем поливу, за каденцію Момота вони наремонтували вже більше ніж на 2 мільйони гривень. Це шалені кошти для нашого міста, які виділяються частинами по допороговим сумам.
Я багато разів приходив на сесії, виконком і задавав питання - який порядок набору підрядників? Якщо я теж ФОП і хочу встановлювати парканчики, де мені отримати інформацію? Ніхто не дає чіткої відповіді, кажуть, що закон не порушують. Таким чином сотні мільйонів розпилюються серед наближених до головного розпорядника бюджетних коштів – мера міста.
KV: Чи проводяться по цим фактами розслідування?
Владислав Дулапчій: Я подав вже близько 50 заяв в поліцію щодо порушень. Відкриті кримінальні справи. Нещодавно була ще одна ситуація - у дворі мого будинку почали встановлювати дитячий майданчик за 1 млн 388 тис. гривень. Привезли плитку, на ній етикетки. Я зайшов на “Edata”, знайшов цю закупівлю, відправив запит на додатки до цього договору, бо Момот не вважає за потрібне оприлюднювати всю документацію, побачив суму та кількість закуплених матеріалів. Потім зателефонував виробнику, який вказаний на етикетці. Мені назвали майже у 2 рази нижчу ціну, враховуючи доставку у Вишгород. Тут навіть не потрібно проводити ніяких розслідувань, достатньо зробити один дзвінок.
Так само закуповував ноутбуки у міську раду ФОП Новоселецький, який займається заправкою картриджів, закупкою паперу, стаканчиків, прибиранням снігу, стихійних сміттєзвалищ і багато чим ще. Якщо подивитись вартість цього ноутбуку у найдорожчому інтернет-магазині, то все одно виходить дешевше, ніж виділена із бюджету сума.
У під'їздах багатоповерхових будинків наразі проводиться заміна вікон, чим міська влада дуже пишається. Але і тут дивний збіг - виконавцем цих робіт став сусід начальника фінансового управління міськради ФОП Супрун. Правоохоронці вже вручили обвинувальні акти, у липні відбудеться перше судове засідання. Таких прикладів дуже багато.
KV: У місті велика кількість нелегальних перевізників. Через що склалась така ситуація?
Владислав Дулапчій: Це надзвичайна проблема і корінь її в тому, що прикриває нелегалів сам міський голова і його заступник Трохим Іванов. Взагалі у Вишгороді був один перевізник - ТОВ “Автолайн”, який їздить по 397 маршруту. У нього було близько 8 одиниць техніки, він возив усіх, в тому числі пільговиків безкоштовно. Кожного місяця згідно договору із міського бюджету він отримував 150 тис. гривень компенсації за міжміський і ще майже 50 тис. за міський маршрут №1. Але цей перевізник із іншої політичної групи і у Момота до нього давнішня особиста неприязнь.
Влітку минулого року замголови Трохим Іванов запропонував створити новий маршрут, на який хотів завести свого товариша з ТОВ “Європастранс”. Вони вигадали таке поняття, як “накатка маршруту”. Коли вводиться новий маршрут, дійсно автобус виїжджає з комісією, вивчається кількість пасажирів, інтервал руху, але це все безкоштовно. Вони ж запустили десяток спринтерів, які почали заробляти кошти. Це було незаконно, ми неодноразово викликали поліцію, одного разу спіймали водія у стані наркотичного сп'яніння. В решті решт нам вдалось документально довести, що вони не мають права перевозити людей і ті просто зникли.
Є в нас житловий масив “Ярославичі”. Більше трьох років там існує група нелегалів, зараз це близько 20 автомобілів. У них є “наглядач”, який збирає дань - 750 гривень за право нелегально їздити. Щодня це 15 тис. гривень, щомісяця - 450 тис. Організував це все депутат міськради Віталій Сардак за благословення Олексія Момота.
KV: Як щодо створення комунального транспортного підприємства?
Владислав Дулапчій: Коли ми почали докопуватись до цих схем, Трохим Іванов якимось чином зміг вмовити депутатів та мера створити КП “Вишгородпастранс”. Без розрахунків, пообіцявши депутатам землю, кіоски, вони його створили. Спочатку вони хотіли закупити 6 автобусів приблизно за 32 млн гривень. При тому, що у нас недобудовані садочки, школи, є величезні проблеми з комунікаціями. Тоді Момот почав розповідати, що із міського бюджету виділять 3 млн, далі КП почне працювати за власні кошти. Депутати повелись, проголосували за створення КП та придбали два автобуси у лізинг. Але ми намагались пояснити, що місцевим жителям тоді буде простіше поїхати із нелегалами, ніж великим автобусом, який зупиняється на кожній зупинці. Ніхто не прислухався. Маленький автобус пустили по місту, великий - до Києва. Крім того, почали планувати новий маршрут №396 із Вишгорода до Почайної (Петрівки). Аби податись на конкурс, потрібно мати більше 6 одиниць техніки. У створеного КП їх немає. Відповідно до цього, КП не має можливості заробляти кошти своєю діяльністю та просто дотується та буде дотуватись бюджетом допоки не з’явиться необхідний за умовами проведення міжміського конкурсу рухомий склад. В результаті перевізником було обрано ТОВ “АТН”, славнозвісне угруповання, яке пов’язують із зятем екс-міністра МВС Сергія Чеботаря. Вони обіцяли гарні нові автобуси, але зараз по місту їздять старенькі “Богдани”, які до того ж курсують по маршруту 397 автобусу на Героїв Дніпра, тому що на Почайну (Петрівку), як обіцяв мер, возити їм не вигідно. Крім того, цей маршрут не підписали у КМДА, але затвердив начальник транспортного управління КОР Володимир Чередніченко. Я запитав у нього, як можна було підписати, коли немає погодження, каже - “це моя зона відповідальності, я так вирішив, йдіть в суд”.
Тому маємо офіційний маршрут 397 Вишгород-Київ (Героїв Дніпра) і 396, який просто заліз зверху, і маємо групу нелегалів. Між ними постійно виникають конфлікти, доходить до бійок. Автобуси КП їздять напівлегально, оскільки тиждень тому “Укртрансбезпека” проводила рейд і виписала купу актів через відсутність дозволів.
Надзвичайні кошти на це витрачаються, вже майже 6 мільйонів, у місті повний хаос, тому ми готуємо чергову заяву до правоохоронних органів.
KV: Яка громадська думка щодо забудови набережної?
Владислав Дулапчій: Той попередній проект, який ми маємо сьогодні, більш менш громаду влаштовує. Там не буде забудови багатоповерхівками, планується пару футбольних полів, баскетбольне поле, декілька кафе. Але фінальної картини ніхто поки не має.
Багато спротиву на громадських слуханнях було, коли почали розповідати про будівництво центру розвитку для громадських організації, гуртків. Але місцеві жителі сказали, що на тому місці хочуть бачити тільки траву та дерева. До сьогодні не зрозуміло, чи будуть його будувати.
Роки три тому мільйон вже виділявся спільно із КОДА для проектної компанії, яка на даний момент розробляє також генплан міста. Тоді отримали 8 аркушів із незрозумілими картинками, почався скандал, але він якось затих.
KV: Як щодо скандальної забудови житлового масиву Ярославичі?
Владислав Дулапчій: Зараз вже з'явилися “Ярославичи-2”, будівництвом там займається компанія героя України Петра Шилюка "ДБК-Житлобуд". На місці історико-культурного заповідника “виросло” чотири величезні 25-ти поверхові будинки. Нещодавно ми були на нараді у губернатора Олександра Терещука, де народний депутат Ярослав Москаленко запевнив, що будівництво припинено. Але жителі сусідніх будинків стверджують, що там досі працює техніка. І на тій нараді було надано розпорядження розібратися. Тоді виконуючий обов'язки директора департаменту містобудування та архітектури КОДА Дмитро Ликов запевнив, що провів перевірку і знайшов факти порушень. Абсурдно, але саме він і підписав дозволи, завдяки яким почалось будівництво.
Наразі у забудовника забрали дозвіл на будівництво, скасували ряд актів. Але не дивлячись на це будувати продовжують, квартири продають.
KV: Чи має вплив на прийняття рішень міськрадою Ярослав Москаленко?
Владислав Дулапчій: Багато людей пов'язує Олексія Момота із Ярославом Москаленко. Але це не зовсім так. Принаймні так було на початку каденції Момота. Історія мера Момота починалася так: у 2008 я переїхав із Києва у Вишгород, де почав шукати однодумців. Знайшов таких депутатів як Олексій Момот і Максим Макаренко. Вони на той момент не розуміли навіть, як складати проекти рішень, в чому суть депутатської діяльності. У мене було в цьому трохи досвіду, я працював із Верховною Радою, Київрадою. Ми почали тісно спілкуватись і стали в жорстку опозицію до нині покійного міського голови Віктора Решетняка. Тоді було багато незаконних схем, про які ми почали заявляти. І разом з Момотом та Макаренком ми заснували організацію та газету “Рідне місто”. Втрьох ми йшли до того, щоб змінити минулу “злочинну” владу та зробити місто-сад. Макаренко більше бізнесмен, ніж політик, я - юрист, мені була більш до душі громадська діяльність, а Момот був звичайним підприємцем, який займався заправкою картриджів для принтерів, але мав великі амбіції та дуже захотів йти в мери. Ми його підтримали, у результаті чого на позачергових виборах він фактично “заскочив” у крісло голови із відривом від другого кандидата у 80 голосів.
За декілька днів до виборів по місту розповсюдили інформацію про його судимість. І тоді ми змусили людей не повірити, прокоментували як провокацію, а у довідці написали гарно - “непогашених судимостей не має”. Ми не обманули, але погашених судимостей було аж дві.
Було у нас дуже багато планів, ми дійсно хотіли показати, як можна розвинути місто. Перший місяць, поки Момот із усіма знайомився, ми домовились, що його не будемо турбувати. Тоді він зник і не повернувся до сих пір. Третій товариш, Максим Макаренко, тоді став депутатом, але незабаром через розчарування відмовився співпрацювати із Момотом і склав мандат. Але ми з Максимом продовжуємо йти до своєї мети і хтось із нас однозначно буде балотуватись на голову ОТГ.
KV: То Москаленко у місті нічого не вирішує?
Владислав Дулапчій: Тут залишилось багато управлінців, які були за минулої влади і які влаштовують на цих посадах Москаленка. Він усіх їх добре знає. Москаленко - дуже пластична людина, він завжди знає, куди подує “вітер змін” і вміє швидко реагувати на ці зміни. Але на той час ми розуміли, що залежність від такої людини нам не потрібна. В ніч, коли рахували голоси на виборах мера, він приходив із своїми заступникам, але мені здається, що вони до останньої миті не вірили, що Момот стане мером.
На даний час вони спілкуються з тих або інших питань міста. Звісно, що будь-який адекватний мер буде спілкуватись із народним депутатом його округу.
KV: Навіщо вам посада голови Вишгородської ОТГ?
Владислав Дулапчій: Вишгород має унікальне розташування, територія усього району дуже потужна. Але з кожною каденцію все складніше зберегти те, що було колись. За останні роки населення міста зросло приблизно на 10-12 тисяч людей. При цьому шкіл не вистачає, у садочки черга на запис близько 1,5 тисяч дітей. Комунікації тріщать через новобудови. Дорогами також ніхто не займається, із місцевого бюджету виділяють кошти на ті дороги, які мали ремонтувати забудовники. Пайову участь віддають квартирами чи хабарями. Потрібна зміна пріоритетів розвитку міста, якщо далі буде продовжуватись хаотична забудова, розповсюдження МАФів та беззаконня – життя жителів міста Вишгород дуже скоро стане нестерпним. І цілі у нас відповідні, такі, як і були на минулих виборах мера – показати, як потрібно працювати задля майбутнього наших дітей.
Читайте: Олексій Момот: “Сподіваюсь, новий губернатор не зупинить переїзд КОДА до Вишгороду”КиевVласть
Вже незабаром Київщина готуватиметься до виборів міських голів та депутатів. За свою каденцію міські голови встигли наробити багато чого. Час від часу вони жаліються, що їхньої кропіткої праці не помічають, а вони працюють, не покладаючи рук. Вивчити ситуацію кожного міста, а тепер ще й об'єднаних громад, вирішила KV. Протягом майже 8-ми місяців ми спілкуватимемось із головами про їхні проблеми і досягнення. Продовжує цикл матеріалів інтерв'ю розмова із головою Фурсівської об'єднаної громади Миколою Фурсенко.
KV: Розкажіть про історію створення об’єднаної громади. Які труднощі виникали?
Микола Фурсенко: Труднощі у реформі децентралізації є і зараз. На державному рівні ніхто не може запевнити громади, що об’єднання – це дуже важливий та обов’язковий процес. Утворення ОТГ є серйозним шансом для модернізації нашого життя та суспільства в цілому. Україна має йти європейським шляхом, інакше ми продовжимо жити у радянському режимі. Наразі усе змінилося – із колгоспів перейшли на фермерства, кооперативи, але домінують великі агрохолдинги та сільськогосподарські підприємства. Але більшість із них цікавить не розвиток сільських територій, а земля і прибуток. І до створення громади нам не вистачало повноваження для розпорядження своїми землями, їх роздавали через область, район.
Тому ми розуміли, що децентралізація допоможе нам отримати не тільки повноваження, але й кошти для їх реалізації, що неодмінно дасть можливість покращення життя сільській громаді. Вже зараз нам це вдається, але з великими потугами.
З приводу труднощів, то керівництво міста Біла Церква бачила наші населені пункти у складі своєї ОТГ. Створенню нашої громади міськрада усіляко намагалась перешкоджати. Мер Геннадій Дикий приїздив у Фурси і мав можливість виступити перед жителями громади та приймав участь в обговоренні, але жодного голосу наші мешканці не віддали за приєднання до міста. Сільські громади мають бути, це хребет української нації. Саме ми, селяни, годуємо Україну. Околиці Білої Церкви – це колишні села, там купа проблем, які місто ще не вирішило. А у нас є можливість навести у себе порядок, своїми силами.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
KV: З чого розпочали роботу? Чи можете вже відмітити якісь зміни для сіл?
Микола Фурсенко: Ми розробили план соціально-економічного розвитку сіл ОТГ, створено економічну базу, що дало можливість залучати кошти до місцевого бюджету. Села громади почали розвиватися, молодь виїжджає все менше, а залишається працювати в селах. Зросла народжуваність, а у школах та садочках стало на третину більше дітей. Ми побудували та відкрили новий садочок, діти забезпечені дошкільною освітою. Також ми поновили сферу культури, почали розвивати спорт. По освітянським програмам наші діти отримують нагороди на державному, обласному рівнях. Успішно розвивається художня самодіяльність, також у Фурсах діє дитячий театр, хореографічна та вокальні студії, є інструментальний ансамбль, художній колектив “Молодички”, два хорових колективи та дитячий ансамбль бандуристів.
Нам вдалось покращити медичну сферу - маємо дві медичні амбулаторії та чотири фапи, відкрили дві аптеки. Крім того, ми виграли державний гранд на будівництво нової сучасної медамбулаторії в селі Фурси.
Але найголовніше - це створення робочих місць. Нам вдалось створити у селах громади вже 1185 робочих місць.
KV: Як залучуєте інвесторів?
Микола Фурсенко: В першу чергу - ведемо прозору політику. Коли приїздять потенціальні інвестори, ми завжди вислуховуємо, приймаємо відповідне рішення і надаємо можливості реалізувати проекти, а це надходження до бюджету.
Для потужних інвесторів у нас немає великих промислових площ. Є у нас ДП “Українська геологічна компанія” “Правобережна геологічна експедиція”, де раніше працювало понад 800 людей, а зараз - 100. Територія там дуже велика і наразі вона є промисловою базою села. Там розміщується 18 об'єктів господарювання різних форм власності. Вони складають близько 30% надходжень нашого бюджету. І ми будемо продовжувати розвивати цю зону.
Також розширюємо мережу торгівлі, це і фізичні особи, і фермерські господарства, і кооперативи. Завдяки цьому створили кількасот робочих місць. Лише у Фурсах вже 32 магазини-кіоски, кафе. Люди працюють, залишаються у селі.
KV: Села не скаржаться, що центр їх поглинає? Які стосунки із старостами?
Микола Фурсенко: Із старостами робочі стосунки, по закону кожен має свої обов'язки і ми їх виконуємо. Особливих проблем із селами не виникає, у нас є спільний бюджет - ми разом його наповнюємо та порівну розподіляємо. І якщо, наприклад, 70% коштів надають Фурси, то це не означає, що іншим селам на розвиток та потреби ми надаємо 30%. Ми вирівнюємо показники. І на місцях починають розуміти, що від них також залежить їхній розвиток. Чим більше надходжень ми матимемо - тим більше матимемо можливостей реалізувати план розвитку громади.
KV: Як миритесь із депутатами? Яка ситуація у сільраді?
Микола Фурсенко: Проблеми завжди були і будуть, у кожної політичної сили власне бачення. На розвиток сільських територій завжди шукаємо компроміс для позитивного вирішення актуальних для громади питань. Частіше знаходимо порозуміння. Бувають суперечки через те, де поставити дитячий майданчик або коли почати ремонт дороги та освітлення. Такі питання дуже болючі, адже свого часу держава не допомогала, а тепер це зона нашої відповідальності. Ми цей факт прийняли, але все одно я вважаю, що має бути державна підтримка. У нас 200 кілометрів доріг і всього 10 тис. жителів. Ми не можемо усе відразу зробити, потрібен час.
У нас є два комунальні підприємства, 426 об’єктів оподаткування, а ще хочемо мати власну пожежну службу, підрозділ охорони громадського порядку. Є над чим працювати на усіх напрямках розвитку.
KV: Чи отримали обіцяну державою інфраструктурну субвенцію?
Микола Фурсенко: Отримали, інакше не могло бути. Була допомога на освіту та медицину, а також невеличка інфраструктурна субвенція на дорогу - 3,085 млн гривень. За 19 років мого головування вперше нам її надали. Цього місяця плануємо розпочати роботи, адже це центральна дорога, яку раніше обслуговував район. Зроблено заявки на об’єкти, що будуть виконані за кошти інфраструктурної субвенції на 2019 рік.
KV: Інші сільради не заявляли про бажання доєднатись до ОТГ?
Микола Фурсенко: За півтора роки роботи наша громада показала непоганий результат, тому бажаючі вже є. Але це буде вирішувати обласна рада затвердженням перспективного плану. Сьогодні є ймовірність, що ще 4-5 сільрад до нас приєднаються. Це не тільки села Білоцерківського району, у нас фактично через дорогу починається Сквирський район.
KV: Які стосунки із Білою Церквою? Конфлікт через затвердження кордонів, зокрема мікрорайон Гайок, вирішено?
Микола Фурсенко: Це надуманий конфлікт з боку Білої Церкви. Кожна адміністративна одиниця, населений пункт, мала свої кордони. Так було і в Радянському союзі, так було ще до революції. Такі ж межі мали колись і Фурси. Вулиця Піонерська, селекційна станція, парк “Олександрія” - були частиною села. Ми розуміємо, що місту потрібно розвиватись. Вони забрали території, які межують із Фурсами, а це зокрема землі сільськогосподарського призначення, аеродром “Гайок”. Але ж треба мати совість. Ми не проти їх амбіцій, коли вони не порушують діючого законодавства.
У жовтні 1999 було розпорядження КМУ, що житловий масив Гайок, Авіаремонтний завод, злітно-посадкова смуга та частина обладнання аеродрому було передано до комунальної власності Білої Церкви, у нас не було жодних заперечень. Але питання щодо землі під ними вирішує виключно Верховна Рада. Сільські межі встановлюються рішенням облради. За погодження Білої Церкви ми розробили свій генеральний план, схему-планування розвитку нашого села і наразі вони затверджені. Але це не означає, що у подальшому із містом у нас не виникне непорозумінь. Ми готові чимось поділитись і в першу чергу передати землі, на яких розміщені об’єкти комунальної власності міста. Білій Церкві Фурсівська ОТГ свої землі та податки не віддасть. Бо вони хочуть або все, або - нічого.
KV: Жителі громади обслуговуються у лікарнях Білої Церкві платно? Хто компенсує витрати?
Микола Фурсенко: За тих, хто звертався у медичні заклади Білої Церкви, платимо гроші. Але сьогодні ми створили свою первинну ланку медицини. Є домовленість із Білоцерківською лікарнею імені Семашко, районною лікарнею. Ми так само можемо співпрацювати із іншими медзакладами. Компенсуємо із місцевого бюджету.
KV: Чи є співпраця із областю? Які надії покладаєте на нового губернатора?
Микола Фурсенко: Ми співпрацюємо, є взаємна довіра. Часто проводимо спільні заходи. Роботу голови КОДА Олександра Терещука громада оцінює позитивно.
KV: Чи влаштовують громаду тарифи? Яка кількість населення отримує субсидії?
Микола Фурсенко: Із тарифами, які встановлюємо ми, проблем немає. Заборгованості у наших комунальних підприємствах відсутні. Та оплатити тарифи, встановлені державою, можуть не усі наші жителі. Субсидії отримує кожна четверта сім'я громади.
KV: Чи є сміттєва проблема?
Микола Фурсенко: У Фурсах є законне сміттєзвалище, тому проблем тут немає. У інших населених пунктах полігонів немає, тому шукаємо інвестора для будівництва біогазового сміттєпереробного заводу. Вже ведуться перемовини, це буде екологічний завод, який до того ж збільшить кількість робочих місць у громаді. У поточному році такий проект буде втілюватись у Пищиках, потім плануємо будувати у Трушках.
KV: Очисні споруди - чи є проблема у громаді?
Микола Фурсенко: Це велика проблема у всій громаді. Як правило, у селах на це коштів завжди не вистачало. Необхідно проводити модернізацію системи водопостачання та водовідведення, але поки виділяємо КП дотацію для підтримки в належному стані споруд.
KV: Розкажіть про ситуацію, коли від вас вимагали покинути посаду і погрожували гранатою. Через що це відбувалось? Кому це вигідно?
Микола Фурсенко: Це більше політиканство, ніж погрози. Мене обрали громади усіх сіл, я отримав переконливу перемогу на виборах. За фактом погроз було відкрито провадження, виявлено правопорушення, але у результаті розслідування справу закрили через відсутність доказів.
Такі ситуації відбуваються по всій країні. Щороку 70-80 голів через погрози добровільно йдуть з посад. У 95 районах громади ще не об'єднані. А дехто об’єднався поспіхом - і тепер не є спроможною ОТГ. Ті, хто виступають проти децентралізації, такі факти використовують на свою користь. Та всі реформи мають бути, альтернативи децентралізації немає.
KV: Які плани маєте щодо кар'єрного зростання?
Микола Фурсенко: У віці 71 рік планів щодо кар'єрного зростання не може бути. Я військовий пенсіонер, і мене це задовольняє. Я народився у Фурсах, і після військової служби проживаю у Фурсах, тому хочеться цю територію розвивати. Громада буде успішною, для цього є всі можливості. Найближчим часом ми затвердимо стратегію розвитку сіл ОТГ на 7-8 років і будемо її реалізовувати.
KV: Готуєте наступника?
Микола Фурсенко: Я не готую. Кандидатів багато, але громада має обрати достойного, щоб продовжити її зростання.
Читайте:
Наталія Дзюба: “За час функціонування пункту біженців конфліктів із громадою не виникало”
Михайло Нетяжук: “Порядну людину треба дуже довго вмовляти, щоб вона пішла в депутати”
Тарас Костін: “Радимось із Віталієм Кличко в питаннях управління містом”
Олексій Момот: “Сподіваюсь, новий губернатор не зупинить переїзд КОДА до Вишгороду”
Анатолій Федорчук: “Аеропортом мене шантажують постійно - ще з часів, коли не хотів вступати в Партію Регіонів”
Володимир Сабадаш: “Із інвесторів до Василькова найбільше йдуть забудовники”
Ігор Сапожко: “Нинішня модель агломерації з Києвом несе певні перестороги для Броварів”
Олександр Зарубін: “Управління містом передам винятково його жителям”
Забудови набережної міста Українка не буде, - в.о. мера Тетяна Кучер
Христина Чорненька: “Ми на шляху перетворення Ржищева у туристичний центр”
Бородянська ОТГ очікує на обіцяну державою інфраструктурну субвенцію, - Олександр Сахарук
Юрій Фомічев: “Громада Славутича нормально сприйняла будівництво ядерного сховища”
Ірпінь матиме в парламенті потужного лобіста інтересів громади, - в.о. мера Анастасія Попсуй
Подейкували, що створення Миронівської ОТГ розвалить район, - Віталій Савенко
Вже рік Тетіївська ОТГ чекає на погодження облради для затвердження меж, - Руслан Майструк
Фото: KVКиевVласть
Киевская горгосадминистрация (КГГА) утвердила мероприятия, которые будут проходить в столице в связи с празднованием Дня Киева.
Об этом KV стало известно из распоряжения КГГА № 877 от 17 мая 2019 года.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Как указано в документе, в рамках празднования Дня столицы и Дня Киева состоятся спортивные, художественные и благотворительные мероприятия.
В частности, в Киеве состоится концерт группы “Space” Дидье Маруани в сопровождении симфонического оркестра и хора Национальной оперетты Украины.
Кроме того, в программу празднования вошли два проекта - победители Общественного бюджета: Международный фестиваль детско-юношеского творчества “Солнечный каштанчик” и Фестиваль “Radioday free open air”.
Всего же во время празднования Дня столицы и Дня Киева состоится 26 мероприятий:
Травень
1.
Заходи, присвячені Дню столиці та Дню Києва, у районах міста та закладах культури
17 травня – 26 травня
2.
Культурно-мистецький проект “Художники Києва – рідному місту”
Центральний будинок художника
(вул. Січових Стрільців, 1-5)
17 травня – 02 червня
3.
Виставка “Почесні громадяни міста Києва”
Територія перед будівлею
Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
20 – 26 травня
4.
Міжнародний фестиваль “Київський тиждень мистецтва” (Кyiv Art Week)” (“Фестиваль мистецтва “Kyiv Art Week”)
Бізнес-центр “Торонто-Київ”
(вул. Велика Васильківська, 100), галереї, музеї, арт-інституції міста Києва
21 – 22 травня
5.
Всеукраїнський мистецький фестиваль “Мистецька палітра Києва”
12:00 – 17:00
Центральний парк культури і відпочинку,
Літня естрада Міського саду
(вул. Михайла Грушевського, 5)
22 травня
6.
Урочиста церемонія вручення Мистецької премії “Київ” – відзначення кращих митців м. Києва у галузі літератури, кіномистецтва, музичної композиції, театрального і образотворчого мистецтв, журналістики, народного декоративного мистецтва, хореографії та циркового мистецтва
12:00
Київська муніципальна академія
естрадного та циркового мистецтв
(вул. Жилянська, 88)
23 – 29 травня
7.
Міжнародний фестиваль дитячо-юнацької творчості “Сонячний каштанчик”
Парк “Інтернаціональний”,
Національний музей архітектури
та побуту України (с. Пирогів),
Міжнародний центр культури і мистецтв
Федерації профспілок України
(Жовтневий палац)
(Алея Героїв Небесної Сотні, 1)
24 травня
8.
Церемонія нагородження переможців ІV Кубку Київського міського голови з шахів “Кришталева тура” серед учнів закладів освіти міста Києва у 2019 році
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
9.
Мистецький проект “JAZZ KOLO”
18:00
Центральний парк культури і відпочинку,
Літня естрада Міського саду
(вул. Михайла Грушевського, 5)
24 – 26 травня
10.
Міжнародний турнір з міні-футболу “Кубок мера Києва 2019”
24 травня 17:00 – 22:00,
25 травня 13:00 – 18:00,
26 травня 13:00 – 18:00,
парк “Місто спорту”
(Долобецький острів)
11.
Міжнародні змагання з велосипедного спорту “RACE HORIZON PARK”
11.1. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK RACE FOR PEACE”
24 травня
10:00 – 14:00 за маршрутом:
вул. Маршала Конєва, 6 (старт) – просп. Академіка Глушкова – Одеська площа – вул. Академіка Заболотного – вул. Івана Сірка – вул. Васильківська (фініш)
11.2. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “KIEVSKAYA SOTKA WOMEN CHALLENGE”
25 травня
08:00 – 12:00 за маршрутом:
вул. Хрещатик, 26 (старт) – б-р Тараса Шевченка– площа Перемоги – просп. Перемоги – станція метро “Шулявська” (розворот) – просп. Перемоги – площа Перемоги – б-р Тараса Шевченка– вул. Хрещатик – Майдан Незалежності – вул. Хрещатик, 26 (фініш)
11.3. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK RACE MAIDAN”
25 травня
12:00 – 17:30 за маршрутом:
вул. Хрещатик, 26 (старт) – б-р Тараса Шевченка– площа Перемоги – gросп. Перемоги – станція метро “Шулявська” (розворот) – просп. Перемоги – площа Перемоги – б-р Тараса Шевченка – вул. Хрещатик – Майдан Незалежності – вул. Хрещатик, 26 (фініш)
11.4. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK CLASSIC”
26 травня
10:00 – 17:00 за маршрутом:
вул. Миколи Грінченка – вул. Кіровоградська – просп. Валерія Лобановського –
вул. Андрія Головка – вул. Солом’янська – вул. Протасів Яр – вул. Миколи Грінченка (старт-фініш біля будинку № 28 вул. Солом’янською)
12.
Кубок України зі спортивного орієнтування, всеукраїнські змагання “Кубок столиці”, міжнародні рангові змагання IOF, чемпіонат міста, присвячений Дню Києва зі спортивного орієнтування
08:00 – 16:00
24 травня за маршрутом:
територія Національного ботанічного саду ім. Миколи Гришка
(вул. Тимірязєвська, 1),
25 травня за маршрутом:
вул. Богдана Хмельницького – вул. Володимирська – Володимирський проїзд – вул. Трьохсвятительська – вул. Героїв Небесної Сотні – вул. Ольгинська – вул. Лютеранська – вул. Круглоуніверситетська – Бессарабська площа – вул. Хрещатик, 26 травня за маршрутом:
вул. Богдана Хмельницького – вул. Володимирська – вул. Десятинна – парк Володимирська Гірка – Хрещатий парк – Паркова дорога – Маріїнський парк – Кріпосний провулок –вул. Інститутська – Кловський узвіз – вул. Мечникова – вул. Басейна – Бессарабська площа – вул. Хрещатик
25 травня
13.
Вітрильна регата, присвячена Дню Києва
09:00 – 17:00
Київський річковий вокзал, причал № 6
(біля церкви Святого Миколая)
14.
Фестиваль національних культур “Етнофест”
12:00 – 18:00
Центральний парк культури
та відпочинку
(Літня естрада Міського саду)
(вул. Михайла Грушевського, 5)
15.
Фестиваль “Radioday free open air”
12:00 – 22:00
Маріїнський парк
біля Маріїнського палацу
(площа Конституції)
16.
Фестиваль “Кобзареві джерела”
Культурно-мистецький комплекс
“Співоче поле” у Печерському
ландшафтному парку
(вул. Лаврська, 41)
17.
Святковий концерт за участю DZIDZIO
19:00 – 22:00
Контрактова площа
25 – 26 травня
18.
Проект “Київський бал”
25 травня 17:00 – 18:45
26 травня 17:00 – 19:45
Контрактова площа
19.
Фестиваль “Країна Франкіана”
12:00 – 22:00
Сквер ім. Івана Франка
(площа Івана Франка)
20.
Фестиваль архітектури для дітей Archikidz
пров. Лаврський, 7
25 травня − 02 червня
21.
48 Київський міжнародний кінофестиваль “Молодість”
Поштова площа,
Кінотеатри м. Києва,
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
21.1. Офіційна церемонія відкриття кінофестивалю та початок роботи кіномістечка на Поштовій площі
25 травня
Поштова площа
21.2. Церемонія нагородження переможців 48 Київського міжнародного кінофестивалю “Молодість”
02 червня
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
26 травня
22.
27 Спортивно-благодійний “Пробіг під каштанами”
08:00 – 15:00
Маршрут:
Майдан Незалежності – вул. Хрещатик – вул. Велика Васильківська – площа Льва Толстого – вул. Велика Васильківська – розворот на вул. Діловій – вул. Велика Васильківська – площа Льва Толстого –вул. Хрещатик – Майдан Незалежності
23.
Всеукраїнський фестиваль хорового мистецтва “Пісня над Дніпром” імені Анатолія Авдієвського
Культурно-мистецький комплекс
“Співоче поле” у Печерському ландшафтному парку
(вул. Лаврська, 41)
24.
Міжнародний турнір з кікбоксингу, присвячений Дню Києва
9:00 – 21:00
Центральний парк культури і відпочинку, естрада Хрещатого парку
(біля Арки дружби народів)
25.
Чемпіонат міста Києва з сімейного спорту (фінал)
13:00 – 19:00
вул. Хрещатик
(від вул. Прорізної до вул. Архітектора Городецького)
26.
Культурно-мистецький захід “Space Symphony” Concert/Концерт “Космічна симфонія”
20:00 – 22:00
Контрактова площа,
вулиця Петра Сагайдачного
(від Контрактової площі до перетину з вул. Андріївською)
Напомним, в воскресенье, 26 мая, в столице во время проведения 27-го спортивно-массового благотворительного мероприятия “Пробег под каштанами” будут перекрыты центральные улицы Киева. Кроме того, часть улиц будет недоступна для проезда во время монтажа и демонтажа конструкций 25-26 мая.
Читайте: Из-за проведения 26 июня благотворительного “Пробега под каштанами” в центре Киева будет ограничено движение
Фото: пресс-служба КГГА
КиевVласть
Мені довелося багато разів чути, як у нашій країні критикують мистецькі події. Знаходиться сто і одна причина, чому не варто витрачати кошти на музику, виставки, танцювальні класи чи театральні постановки. Здається, що мистецтво може почекати, бо маємо достатньо інших важливих справ: треба ремонтувати дороги, розвивати комунальні підприємства, робити благоустрій.
Але ми в Ірпені намагаємося не відкладати мистецькі проекти: шукаємо усі можливості для того, щоб наше місто було привітним до творців. Для цього ми виділяємо кошти з міського бюджету, залучаємо до проектів спонсорів та партнерів.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Минулого тижня у нашому місті завершилася подія, якою ми дуже пишаємося, – міжнародний художній пленер “Намальований Ірпінь”. Це вже четвертий великий з’їзд митців до нашого міста за останні кілька років. Цього разу, окрім українських художників, у пленері взяли участь творці з Німеччини, Литви, Словаччини й Азербайджану. Серед тих, хто минулого тижня малював Ірпінь – багато відомих майстрів: заслужені художники України Михайло Довгань із Вінниччини, Орест Манюк та Олександр Ольхов із Києва, Віктор Скубак із Луганщини, знаний у Європі буковинець, кандидат мистецтвознавства Іван Гуцул та багато інших. Загалом цієї весни до нас приїхало більше 40-ка художників.
Разом зі своїми мольбертами митці привозять у наше місто незвичайну атмосферу: вони обирають різні локації для роботи, спілкуються з мешканцями, проводять майстер-класи для дітей та підлітків. Уявіть, можна просто йти у справах містом і особисто познайомитися зі справжнім художником. Я знаю, що деякі ірпінчани після нашого весняного пленера мають на згадку від художників свої портрети.
Кульмінацією події стала підсумкова виставка картин, яка 17 і 18 травня відбулася на Центральній площі Ірпеня. Наскільки мені відомо, за час пленера художники створили більше 70-ти картин. Їх зараз можна подивитися у Художньому музеї Ірпеня. А загалом з усіх пленерів Ірпінь вже має пристойну колекцію, яка залишиться у спадок нашим дітям та онукам.
За кілька тижнів, на початку літа, в Ірпені відбудеться ще одна культурна подія: у червні Центральна площа прийматиме фестиваль Irpin Book Fest. Це дуже важливий для нас проект. З об’єктивних причин, ми не маємо стільки книжкових магазинів, як, наприклад, у Києві. Але у нашому невеликому місті люблять і цінують книги, тому з 2017 року в Ірпені відбуваються книжкові фестивалі, що збирають разом багато авторів, ілюстраторів, видавців і прихильників друкованого слова. Наприклад, минулого року в рамках Irpin BookFest, відбулися майстер-класи дитячих письменників. Не сумніваюся, що й цього року читачі матимуть багато цікавих книжок та зустрічей на фестивалі в Ірпені. BookFest пройде спільно зі ще двома культурними подіями: Irpin Femily Weekend та Mega Star.
Покоління, яке пережило страшні події – війни, злидні, голодомори – у своїх спогадах часто наголошують, що після великих потрясінь люди починають більше творити: їм хочеться писати картини і музику, створювати щось нове і прекрасне. Ми живемо в непростий період але це не причина закидати наше мистецтво на задвірки. Якби Тарас Шевченко чекав сприятливого часу для творчості, то ми б зараз не мали картин “Катерина”, “Сон бабусі і внучки” чи “Циганка-ворожка”. Вдячний усім митцям, які продовжують творити, дарувати світові натхнення і красу.
Читайте: Олімпійський день в Ірпені: як невелике місто стає центром спортивної Київщини
Володимир Карплюк, лідер партії "Нові обличчя"
КиевVласть
В День города Киева, который пройдет 25-26 мая, запланировано 26 мероприятий различной тематики. В частности, пройдет несколько концертов известных исполнителей под открытым небом. А наиболее значимым событием празднования станет концерт легендарной группы “Space”.
Об этом KV стало известно из сообщения пресс-службы Киевской горгосадминистрации (КГГА).
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
По словам директора Департамента культуры КГГА Дианы Поповой, в целом 25 и 26 мая киевлян и гостей города ожидает большая праздничная программа в формате open-air от популярных исполнителей и звезд эстрады: Андрея Бойко, Дениса Реконвальда, Алисы Тарабаровой, DZIDZIO, Гайтаны, Асии Ахат, группы “Space”.
В общем нынешняя программа Дня Киева насчитывает 26 мероприятий различной тематики. В программу вошли 2 проекта-победителя Общественного бюджета: Международный фестиваль детско-юношеского творчества “Солнечный каштанчик” и Фестиваль “Radioday free open air”.
Кроме того, гости увидят масштабный танцевальный флеш-моб, во время которого более тысячи танцовщиков исполнят украинскую польку. Мероприятие будет зафиксировано в Книге рекордов Украины.
По словам организаторов, центральным событием празднования Дня Киева станет большой концерт под названием “Космическая симфония” легендарной группы “Space” Дидье Маруани в сопровождении симфонического оркестра и хора Национальной оперетты Украины, который состоится на Контрактовой площади в воскресенье, 26 мая.
По словам лидера группы “Space” Дидье Маруани, концерт продлится около 1,5 часов, гости увидят большое современное лазерное шоу, яркие видео- и спецэффекты. Группа будет выполнять старые и известные хиты, так и совсем новые произведения.
ПРОГРАММА мероприятий, посвященных Дню столицы и Дню Киева
Травень
1.
Заходи, присвячені Дню столиці та Дню Києва, у районах міста та закладах культури
17 травня – 26 травня
2.
Культурно-мистецький проект “Художники Києва – рідному місту”
Центральний будинок художника
(вул. Січових Стрільців, 1-5)
17 травня – 02 червня
3.
Виставка “Почесні громадяни міста Києва”
Територія перед будівлею
Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
20 – 26 травня
4.
Міжнародний фестиваль “Київський тиждень мистецтва” (Кyiv Art Week)” (“Фестиваль мистецтва “Kyiv Art Week”)
Бізнес-центр “Торонто-Київ”
(вул. Велика Васильківська, 100), галереї, музеї, арт-інституції міста Києва
21 – 22 травня
5.
Всеукраїнський мистецький фестиваль “Мистецька палітра Києва”
12:00 – 17:00
Центральний парк культури і відпочинку,
Літня естрада Міського саду
(вул. Михайла Грушевського, 5)
22 травня
6.
Урочиста церемонія вручення Мистецької премії “Київ” – відзначення кращих митців м. Києва у галузі літератури, кіномистецтва, музичної композиції, театрального і образотворчого мистецтв, журналістики, народного декоративного мистецтва, хореографії та циркового мистецтва
12:00
Київська муніципальна академія
естрадного та циркового мистецтв
(вул. Жилянська, 88)
23 – 29 травня
7.
Міжнародний фестиваль дитячо-юнацької творчості “Сонячний каштанчик”
Парк “Інтернаціональний”,
Національний музей архітектури
та побуту України (с. Пирогів),
Міжнародний центр культури і мистецтв
Федерації профспілок України
(Жовтневий палац)
(Алея Героїв Небесної Сотні, 1)
24 травня
8.
Церемонія нагородження переможців ІV Кубку Київського міського голови з шахів “Кришталева тура” серед учнів закладів освіти міста Києва у 2019 році
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
9.
Мистецький проект “JAZZ KOLO”
18:00
Центральний парк культури і відпочинку,
Літня естрада Міського саду
(вул. Михайла Грушевського, 5)
24 – 26 травня
10.
Міжнародний турнір з міні-футболу “Кубок мера Києва 2019”
24 травня 17:00 – 22:00,
25 травня 13:00 – 18:00,
26 травня 13:00 – 18:00,
парк “Місто спорту”
(Долобецький острів)
11.
Міжнародні змагання з велосипедного спорту “RACE HORIZON PARK”
11.1. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK RACE FOR PEACE”
24 травня
10:00 – 14:00 за маршрутом:
вул. Маршала Конєва, 6 (старт) –
просп. Академіка Глушкова –
Одеська площа – вул. Академіка
Заболотного – вул. Івана Сірка –
вул. Васильківська (фініш)
11.2. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “KIEVSKAYA SOTKA WOMEN CHALLENGE”
25 травня
08:00 – 12:00 за маршрутом:
вул. Хрещатик, 26 (старт) –
б-р Тараса Шевченка– площа Перемоги – просп. Перемоги – станція метро “Шулявська” (розворот) –
просп. Перемоги – площа Перемоги –
б-р Тараса Шевченка– вул. Хрещатик – Майдан Незалежності –
вул. Хрещатик, 26 (фініш)
11.3. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK RACE MAIDAN”
25 травня
12:00 – 17:30 за маршрутом:
вул. Хрещатик, 26 (старт) –
б-р Тараса Шевченка– площа Перемоги – просп. Перемоги – станція метро “Шулявська” (розворот)
– просп. Перемоги – площа Перемоги –
б-р Тараса Шевченка – вул. Хрещатик – Майдан Незалежності –
вул. Хрещатик, 26 (фініш)
11.4. Міжнародні змагання з велосипедного спорту “HORIZON PARK CLASSIC”
26 травня
10:00 – 17:00 за маршрутом:
вул. Миколи Грінченка –
вул. Кіровоградська –
просп. Валерія Лобановського –
вул. Андрія Головка –
вул. Солом’янська – вул. Протасів Яр –
вул. Миколи Грінченка (старт-фініш
біля будинку № 28 вул. Солом’янською)
12.
Кубок України зі спортивного орієнтування, всеукраїнські змагання “Кубок столиці”, міжнародні рангові змагання IOF, чемпіонат міста, присвячений Дню Києва зі спортивного орієнтування
08:00 – 16:00
24 травня за маршрутом:
територія Національного ботанічного саду ім. Миколи Гришка
(вул. Тимірязєвська, 1),
25 травня за маршрутом:
вул. Богдана Хмельницького –
вул. Володимирська – Володимирський проїзд – вул. Трьохсвятительська –
вул. Героїв Небесної Сотні –
вул. Ольгинська – вул. Лютеранська –
вул. Круглоуніверситетська – Бессарабська площа – вул. Хрещатик,
26 травня за маршрутом:
вул. Богдана Хмельницького –
вул. Володимирська – вул. Десятинна – парк Володимирська Гірка – Хрещатий парк – Паркова дорога – Маріїнський парк – Кріпосний провулок –вул. Інститутська – Кловський узвіз –
вул. Мечникова – вул. Басейна – Бессарабська площа – вул. Хрещатик
25 травня
13.
Вітрильна регата, присвячена Дню Києва
09:00 – 17:00
Київський річковий вокзал, причал № 6
(біля церкви Святого Миколая)
14.
Фестиваль національних культур “Етнофест”
12:00 – 18:00
Центральний парк культури
та відпочинку
(Літня естрада Міського саду)
(вул. Михайла Грушевського, 5)
15.
Фестиваль “Radioday free open air”
12:00 – 22:00
Маріїнський парк
біля Маріїнського палацу
(площа Конституції)
16.
Фестиваль “Кобзареві джерела”
Культурно-мистецький комплекс
“Співоче поле” у Печерському
ландшафтному парку
(вул. Лаврська, 41)
17.
Святковий концерт за участю DZIDZIO
19:00 – 22:00
Контрактова площа
25 – 26 травня
18.
Проект “Київський бал”
25 травня 17:00 – 18:45
26 травня 17:00 – 19:45
Контрактова площа
19.
Фестиваль “Країна Франкіана”
12:00 – 22:00
Сквер ім. Івана Франка
(площа Івана Франка)
20.
Фестиваль архітектури для дітей Archikidz
пров. Лаврський, 7
25 травня − 02 червня
21.
48 Київський міжнародний кінофестиваль “Молодість”
Поштова площа,
Кінотеатри м. Києва,
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
21.1. Офіційна церемонія відкриття кінофестивалю та початок роботи кіномістечка на Поштовій площі
25 травня
Поштова площа
21.2. Церемонія нагородження переможців 48 Київського міжнародного кінофестивалю “Молодість”
02 червня
Колонна зала Київської міської ради
(вул. Хрещатик, 36)
26 травня
22.
27 Спортивно-благодійний “Пробіг під каштанами”
08:00 – 15:00
Маршрут:
Майдан Незалежності – вул. Хрещатик – вул. Велика Васильківська – площа Льва Толстого – вул. Велика Васильківська – розворот на вул. Діловій – вул. Велика Васильківська – площа Льва Толстого –вул. Хрещатик – Майдан Незалежності
23.
Всеукраїнський фестиваль хорового мистецтва “Пісня над Дніпром” імені Анатолія Авдієвського
Культурно-мистецький комплекс
“Співоче поле” у Печерському ландшафтному парку
(вул. Лаврська, 41)
24.
Міжнародний турнір з кікбоксингу, присвячений Дню Києва
9:00 – 21:00
Центральний парк культури і відпочинку, естрада Хрещатого парку
(біля Арки дружби народів)
25.
Чемпіонат міста Києва з сімейного спорту (фінал)
13:00 – 19:00
вул. Хрещатик
(від вул. Прорізної до
вул. Архітектора Городецького)
26.
Культурно-мистецький захід “Space Symphony” Concert/Концерт “Космічна симфонія”
20:00 – 22:00
Контрактова площа,
вулиця Петра Сагайдачного
(від Контрактової площі до перетину
з вул. Андріївською)
Напомним, что в 2019 году из бюджета столицы на развлекательную программу ко Дню Киева планируют направить 2,51 млн гривен. Эта наибольшая сумма на празднование дня города за последние пять лет, за этот период самым скромным был День Киева в 2014-м, тогда он обошелся в 266 тыс гривен.
Читайте: В 2018 году бюджет празднования Дня Киева впервые приблизился к дореволюционному уровню
Отметим, что Дина Попова занимает пост директора Департамента культуры КГГАс 28 октября 2014 года.
Фото: пресс-служба КГГА
КиевVласть
SELECT `id`, `uri`, `meta_title`, `meta_description`, `meta_keywords`, `title`, `text`
FROM `pages`
WHERE `uri` = 'search'
LIMIT 1
0.0005
SELECT `articles`.`id`, `articles`.`title`, `articles`.`uri`, `articles`.`image`, `articles_categories`.`uri` AS `category`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-22 04:17:00'
AND `articles`.`slider_position` >0
ORDER BY `articles`.`slider_position`
0.0003
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 2
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-22 04:17:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 3
0.0004
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.short_text AS short_text, articles.image AS image, articles_categories.uri as category, articles_categories.common_uri as common_uri
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145248', '145190', '145142')
ORDER BY `published` DESC
0.0003
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 1
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-22 04:17:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 50
0.0005
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.is_bold AS is_bold, articles.is_red AS is_red, articles.is_important AS is_important, articles_categories.uri as category
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145275', '145273', '145272', '145270', '145265', '145269', '145268', '145271', '145267', '145266', '145264', '145261', '145263', '145262', '145260', '145256', '145257', '145259', '145258', '145254', '145255', '145253', '145252', '145251', '145249', '145250', '145247', '145246', '145245', '145244', '145238', '145241', '145236', '145243', '145240', '145242', '145239', '145237', '145234', '145235', '145233', '145224', '145232', '145231', '145230', '145229', '145228', '145227', '145226', '145220')
0.6351
SELECT `articles`.`id` AS `id`, MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"дітей"' IN BOOLEAN MODE)AS rel
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-22 04:17:00'
AND `articles`.`category_id` != 9
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"дітей"' IN BOOLEAN MODE)
ORDER BY `articles`.`published` DESC, `rel` DESC
LIMIT 3240, 10
0.0026
SELECT `articles`.`id` AS `id`, `articles`.`title` AS `title`, `articles`.`uri` AS `uri`, `articles`.`published` AS `published`, `articles`.`text` AS `text`, `articles_categories`.`uri` AS `category`, `articles_categories`.`name` AS `category_name`, `articles_categories`.`common_uri` AS `common_uri`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('78544', '78472', '78260', '77957', '77956', '77927', '77877', '77474', '77426', '77408')
0.5944
SELECTCOUNT(*)AS `numrows`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-22 04:17:00'
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"дітей"' IN BOOLEAN MODE)
Array
(
[meta_title] => КиївВлада
[meta_description] => КиївВлада - інформаційно-аналітичний портал, присвячений проблемам влади у Києві та столичному регіоні.
)