“Опозиційний блок” із бордів, розміщених по Києву, “требует обеспечить достойную жизнь и работу”. Свій реваншистський рух ці недоторкані політичні послідовники Януковича спокійно продовжують після того, як організація так званого маршу “Бессмертного полка” минула для них безкарно. Така реклама почала з’являтися по всій Україні з гаслами дебільного змісту, навмисно “написана” російською мовою, з єдиною метою – розхитати мир на вільних від зброї та військових дій територіях. У 2010 р. “Партія регіонів” взяла реванш після Помаранчевої революції. Як результат, через три роки країна отримала кривавий Майдан, глибоку фінансову кризу, війну й тимчасову окупацію територій. Цього разу, схоже, вони вирішили остаточно знищити українську державність.
Колишні регіонали постійно виступають проти проукраїнських законів: проти квот на мову, проти антиросійських санкцій, проти введення візового режиму з Росією. Вони повсякчас повторюють, що це роз’єднує народ України. Невже її об’єднують російські соціальні мережі, російська мова і “братні” окупаційні російські війська?
Нестор Шуфрич днями з трибуни Верховної Ради сказав, що заборона російських соціальних мереж – це цензура й порушення демократичних свобод. Несторе, якщо ви хочете написати якусь фігню на фасаді будинку й вам не дають цього зробити, то це не тому, що ви хочете написати якусь фігню, а тому, що це фасад будинку. Цензура – це коли вам указують, ЩО можна говорити й писати, а не ДЕ. Цензура – це коли Об’єднання “Сила Громад” хоче розмістити інформацію про збір підписів за відставку Кличка на площинах міста на правах реклами (тобто за гроші), а йому відмовляють абсолютно всі компанії, виконуючи доручення влади. А ще на сто відсотків впевнений, нічого страшного не станеться з українцями, якщо вони не матимуть доступу до “ВКонтакті”. Швидше за все, про цю “трагічну” втрату через декілька місяців забудуть, як забули про крики невдоволених на вимогу дубляжу іноземних фільмів або за страшилки про шкоду торгової блокади із окупованими територіями.
Загалом “Опозиційний блок” не приховує своєї проросійської позиції, водночас галасуючи про недемократичність та утиски щодо них, прикриваючись світовими інституціями, які рекомендують нам бути терпимими до альтернативної думки. Але ми не можемо бути терпимими до лоббіста “Русского міра” по тій причині, що крім війни і розбрату цей “двохголовий орел” на нашу землю більше нічого не приніс. Цікаво було б подивитися: якби в США, одній з найбільш демократичних країн світу, була політична сила з альтернативною думкою, яка виступить за дружбу, наприклад, з ІДІЛ… Як довго вона там буде існувати? Приблизно від першої своєї публічної заяви до приїзду машин ФБР.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Постає резонне питання: а чому ця опозиція до державності й цілісності України досі сидить у Верховній Раді, а не у в’язниці? Бо це просто невигідно Президентові. Якщо подивитися, хто голосує за важливі для Петра Порошенка закони, то побачимо, що його одноголосно підтримує “Опозиційний блок”. Вони підтримали й закон, який дозволив призначити Луценка на пост Генпрокурора, і за призначення Гройсмана, і за зміни до Конституції для так званої судової реформи голосували. Воно й не дивно: у “Блоці Петра Порошенка” найбільше регіоналів після самого “Опозиційного блоку”. А якщо підвести риску під вищесказаним, то реальна опозиція в нас – це “Батьківщина” й “Самопоміч”. Всі ж інші – провладна коаліція, яка нас із вами має за дурнів і кожного тижня підкидає нам все нові й нові циркові сюжети, як-от: боротьба з корупцією на гелікоптерах та самий справедливий суд в світі, сподіваючись, що ми за цим “хлібом і видовищами” ніколи так і не прозріємо...
Читайте: В Киеве собрано почти 118 тыс. подписей за отставку Кличко (видео)
Андрій Карпенко, лідер Об’єднання “Сила Громад”
КиевVласть
Питання децентралізації влади, забезпечення якості життя населення є пріоритетом для влади на місцях. Особливої ваги набуває проблема створення дієвих ОТГ, які здатні виконати окреслене вище завдання. У цьому ми переконалися беручи участь у роботі круглого столу “Шляхи взаємодії відділу освіти РДА, загальноосвітньої школи і місцевої громади у створенні та розвитку опорного закладу освіти”, який був проведений 18 травня поточного року у Фурсівській сільській раді Білоцерківського району Київської області. Учасниками зібрання були: знаний в Україні голова Всеукраїнської асоціації сільських та селищних рад, голова Фурсівської сільської ради Микола Фурсенко, начальник відділу освіти Білоцерківської РДА Оксана Кравченко, директор Фурсівської ЗОШ І-ІІІ ст. Михайло Шевченко, науковці Інституту модернізації освіти МОН України та ДВНЗ “Університет менеджменту освіти” НАПН України: доктор педагогічних наук, професор Наталія Клокар, кандидат наук з державного управління, доцент Роман Козенко; актив сільської ради, батьки учнів.
Присутні з великою зацікавленістю слухали розповідь сільського голови Миколи Фурсенка про стан та перспективи розвитку населених пунктів сільської ради, аргументи на користь створення ОТГ. Такої закоханої у свою рідну землю, своє село людину ще треба пошукати! У цього талановитого менеджера стільки ентузіазму, енергії, знань і бажань змінити свій рідний край на краще! Особливістю Фурсівської сільської ради є одностайність і згуртованість громади у бажанні створити повноцінну ОТГ, бо жителі розуміють, що це реальний шанс вирішити економічні і соціальні питання території. Всі вони як єдина сім’я, що реально знає і розуміє чого хоче. Єдність у всьому: тісній співпраці з підприємствами і господарствами, створенні нових робочих місць, організації свят, дозвілля, відпочинку, благоустрої садиб і вулиць. Поряд досвідчені ветерани і молоде покоління, аграрії і працівники соціальної сфери. Тож слово за Київською обласною радою, рішення якої про створення Фурсівської ОТГ з таким нетерпінням чекають жителі сіл Фурсівської сільської ради!
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
А для нас, представників освіти і науки було надзвичайно важливим почути найголовніше: що дасть створення ОТГ для забезпечення якості освіти?
Досить жваво обговорювались такі питання:
1. Чи сприяє оптимізація мережі закладів освіти району покращенню якості освіти сільських дітей?
2. Якою бачить опорну школу сільський голова і громада. Чи здатна опорна школа села задовольнити освітні потреби жителів сіл? Що для цього потрібно?
3. У чому має бути співпраця школи і громади задля створення опорного закладу освіти?
4. Чи потрібні зміни у законодавстві? Які саме?
У процесі діалогу ми зрозуміли, що всі присутні глибоко усвідомлюють: школу на селі спасе економіка самого села, оскільки створення умов для розвитку малого і середнього бізнесу, підтримка приватного господарювання, а відповідно – розвиток інфраструктури сприятиме тому, що молодь залишатиметься жити і працювати у селі, створюватимуться сім’ї, народжуватимуться діти. І тоді наповненими будуть і дитячі садки, і школи. Така тенденція вже стала нормою для цієї сільської ради. Невтомний і далекоглядний Микола Фурсенко вже все прорахував: ОТГ матиме можливість створити дві опорні школи з філіями, запровадити повноцінне профільне навчання та інклюзивну освіту, придбати шкільні автобуси, купити сучасне шкільне обладнання, створити центр позашкілля, розвивати фізкультуру і спорт. Вже сьогодні влада на селі вирішує питання житла для молодих спеціалістів, а попереду - нове будівництво. У процесі спілкування переконливо звучали слова про рідне село і Варвари Крикун, ентузіаста гарних починань у громаді, яка вже багато років є заступником голови ради ветеранів села, підтримує активне спілкування старшого покоління жителів з учнями школи.
На завершення обговорення актуальних питань взаємодії влади і громади у забезпеченні якості життя населення, учасники круглого столу мали можливість пройтися затишними вулицями Фурсів, відвідати будинок культури, переглянути чудовий короткометражний фільм про Фурси, віддати шану полеглим воїнам, поспілкуватися з жителями села.
Підсумовуючи сказане, зважаючи на почуте і побачене у Фурсівській сільській раді, вкотре переконуємося у наступному:
- побудова громадянського суспільства в Україні – реально можлива і потрібна справа, яка має вирішуватися спільно і оперативно як на рівні вищого керівництва держави, так і на рівні обласних рад. Зволікання та відтягування зі створенням ОТГ негативно впливає на якість будівництва демократичного устрою, у якому сама громада на місцях покликана вирішувати питання свого життя;
- обласні ради повинні оперативніше реагувати на запити сільських рад у питаннях створення ОТГ. Не шукати причини чому не створювати ОТГ, а підтримувати і приймати позитивні рішення щодо нових територіальних об’єднань;
- Міністерство освіти і науки України має надати рекомендації для керівників обласних, селищних, сільських рад про першочергове створення ОТГ (там, де це планується), а лише потім - відкриття опорних шкіл. Такий підхід дасть можливість уникнути складних непорозумінь коли спочатку створюється опорна школа, а потім ОТГ. Адже інколи маємо юридичну колізію: після створення ОТГ опорна школа належить до однієї громади, а її філії - до інших. Тому зразу ж виникають питання підпорядкованості філій та їх фінансування;
- створення опорних шкіл, зокрема в ОТГ, дасть реальний шанс покращення їх фінансування, матеріально – технічного забезпечення за рахунок коштів громади, вирішення кадрового питання шляхом надання гарантованого соціального пакета молодим спеціалістам, досвідченим педагогам і керівникам, перетворить опорну школу в інформаційно – просвітницький центр з розвитку громадянських компетентностей педагогів, учнів, їхніх батьків, всіх жителів ОТГ.
Наталія Клокар, доктор педагогічних наук, професор, Заслужений працівник освіти України, головний експерт швейцарсько – українського проекту “Розвиток громадянських компетентностей в Україні”, кандидат наук з державного управління
Джерело
КиевVласть
Нові антиросійські санкції Петра Порошенка, під які потрапили російські ІТ-компанії, – це не тільки крок назустріч інформаційній безпеці, а й шанс для розвитку української ІТ-індустрії.
Після заборони соціальних мереж “ВКонтакті” та “Однокласники” почалися розмови про потребу в новій мережі, орієнтованій на українців. Остаточно епоха нових соціальних мереж завершилася у 2010 році. Тому ми сумніваємося в успіху соцмережі для українців, яку планує розробити канадська компанія.
Однак, крім соціальних мереж, під заборону потрапили й інші сервіси: російські антивіруси Dr. Web і “Касперський” та аудиторські програми пакету 1С. Щодо антивірусів, то деякі “експерти” вказують, що це були єдині доступні російською такі програми. Є вже ціла низка як платних, так і безкоштовних антивірусів, які ще й перекладені українською мовою. Окремо варто згадати про український антивірус Zillya. На підтримку заборони російських антивірусних програм хочеться також додати, що ще у 2012 році Євген Касперський, автор відомого антивірусу, офіційно визнав, що його компанія давно співпрацює з ФСБ та що в них є свій куратор цієї служби. Саме тоді це слугувало офіційною причиною для заборони працювати компанії “Лабораторія Касперського” в Китаї, але Україна до цього дійшла тільки 2017-го.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
З 1С теж не все так сумно, як дехто думає. Сама програма й далі може працювати в Україні, але санкції не дають оновлюватися в разі змін у законодавстві. Цей пакет програм частіше ставили через його традиційність, ніж через його прямі переваги. На ринку є як дешевші альтернативи, так і значно кращі. І в Об’єднанні “Сила Громад” ми впевнені в підприємницькій далекоглядності наших програмістів: вони зможуть найближчим часом задовольнити попит на український софт аудиторського напряму. А те, що 1С загрожувала економічній безпеці України, підтвердили фахівці відомого ресурсу “Миротворець”, які через діри в 1С витягли фінансову звітність терористичних організацій.
Нині українська ІТ-індустрія представлена ринком дешевої робочої сили для великих продуктів. Наприклад, відома програма онлайн-дзвінків Skype була розроблена українською командою на замовлення естонської компанії. Тепер, коли Президент прибрав з українського ринку низку великих гравців, українські компанії отримали шанс просувати свої продукти серед споживачів, а не перебиватися сторонніми замовленнями. А всі, хто донедавна використовував програмні продукти російських компаній, не тільки наражали себе на інформаційну небезпеку, а й фінансували державу-агресора. Об’єднання “Сила Громад” вважає, що ці санкції треба було ввести ще у 2014 році.
Читайте: Порошенко подписал указ о блокировании в Украине “ВКонтакте”, “Яндекс” и Mail.ru
Андрій Карпенко, лідер об’єднання “Сила Громад”
КиевVласть
Щоб підтримати високій градус дискусіі навколо лібералізації ринку пасажирських перевезень - розповім про інформаційну систему “Реєстр пасажирських маршрутів України”. Створення якої, без перебільшення є соціально значущим та антікорупційним проектом прямої дії, що помітно поліпшить якість життя в Україні. Проект не вимагає витрат з бюджету. Він може бути реалізований на кошти інвесторів. На відміну від вітчизняних практик, проектом передбачається використання сучасної методології математичного транспортного моделювання, що забезпечує об’єктивний, комплексний та випереджувальний підхід до планування та вирішення проблем транспортної галузі країни.
Саме, запуск інформаційної системи “Реєстр пасажирських маршрутів України” в комплексі із впровадженням змін правових актів Мінінфраструктури з метою лібералізації та дерегуляції ринку регулярних автобусних перевезень значно прискорить появу на дорогах легальних перевізників, які хочуть працювати в правовому полі.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Передумови реформування фінансово-правових взаємовідносин між перевізником, державою і пасажиром - чистої води економіка. З одного боку: колосальні втрати перевізників, спричинені антиконкурентною практикою більшості суб’єктів ринку. Бо діюча система допуску до ринку регулярних пасажирських перевезень базується на суб’єктивних експертних рішеннях.
З іншої сторони: імовірне зменшення кількості дорожньо-транспортних пригод у наслідок успішної реалізації ідеї сприятиме зниженню витрат на лікування та реабілітацію постраждалих, втрат робочої сили, витрат на негайне реагування на ДТП, витрат на експлуатацію автопарку, збитків у наслідок пошкодження транспортних засобів, вантажів та майна, а також операційних витрат.
Отже, близько трьох років тому вже було опрацовано проект створення реєстру пасажирських маршрутів України. Основна мета - отримання впливу на ринок пасажирських перевезень автомобільним транспортом, шляхом:
Впорядкування маршрутної мережі на міжнародному рівні, країни, областей та міст;
Створення можливостей для аналізу та розвитку маршрутної мережі;
Прогнозування розвитку ринку пасажирських перевезень.
Основні ідеї створення реєстру маршрутів:
Контроль за термінами дії дозвільних документів перевізників (дозволи, угоди, сертифікати, страхування);
Самоконтроль перевізників (штрафи, участь у конкурсах, стан та склад рухомого складу);
Облік маршрутів (маршрутна мережа);
Забезпечення доступу до публічної інформації для пасажирів та всіх зацікавлених;
Автоматизації роботи організаторів/замовників перевезень.
Кроки, необхідні для створення реєстру:
Наповнення бази даних з наявних сьогодні джерел:
Реєстр міжнародних маршрутів (база даних ДП “Автоінформ”/Протоколи Комісії Мінінфраструктури);
Реєстр міжобласних маршрутів (база даних “Укртрансбезпеки”);
Реєстр приміських та міських маршрутів (база даних організаторів перевезень на містах);
Зміна Наказів №305 та №75 (відповідні проекти змін напрацьовано УДП “Укрінтеравтосервіс” разом з Міністерством інфраструктури);
Укладання угод з перевізниками;
Інформаційна Кампанія серед користувачів послуг пасажирського транспорту.
Створення цього реєстру маршрутів стало можливим до швидкої реалізації після проведення величезної роботи з визначення діючих гравців у кожному сегменті, аналізу відповідного державного регулювання, неформального спілкування із свідомими учасниками рінку, опрацюванню кращих світових практик. Тому всі ті, хто пояснює чи виправдовує відтермінування реформ галузі - не бажає, щоб ринок пасажирських перевезень став білим.
Станіслав Гвоздіков, Голова ГО "Розвиток інфраструктури"
КиевVласть
Всі мріють про розвиток міст в Україні, які б були нічим не гірше за європейські, збільшення існуючих виробництв, залучення інвесторів для будівництва нових, зацікавити туристів відвідати місто. Але мало хто замислюється про те, що все це також: нові житлові будинки, дитячі садки школи, магазини, розважальні заклади, готелі та інше, а це все нові комунікації. Не завжди все це може стати реальністю. Ви спитаєте: Чому ні? Відповідь дуже проста.
26 років в Україні нічого не змінювалося в комунальній сфері, всі міста ще досі користуються радянською спадщиною. Велика частина підприємств водопостачання та водовідведення в Україні переступила межу зносу, потужності не розраховані на нові будівництва та розвиток міст. У нас завжди не вистачає грошей та й бажання вкладати кошти в комунальну сферу. Але без вкладання коштів в розвиток комунальної сфери, не має шансів на розвиток міст.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Розглянемо на прикладі водоканалу. Здавалося б навіщо витрачати кошти на реконструкції мереж та споруд: працює водоканал сьогодні та й добре. Але не все так просто як вважається. Термін експлуатації споруд біля 50 років. Ось, наприклад, споруди білоцерківського водоканалу працюють вже 45 років без зупину і це враховуючи, що стоки, які поступають на каналізаційні очисні споруди за цей час істотно змінилися. Те, що зараз скидають й підприємства, й населення в каналізацію, геть несхоже на те, на що розраховували при проектуванні та будівництві споруд в 1964-1971 рр. Тому не складно порахувати, що залишилося їм працювати зовсім недовго. Про який розвиток міста може йти мова в даній ситуації?
У каналізаційних очисних споруд Білої Церкви є дві найбільші проблеми, які звичайному споживачу можуть здатися незначними:
Майже 40 підприємств скидають стічні води з перевищенням концентрацією забруднюючих речовин за нормативами.
Каналізаційні мережі, якими транспортуються стічні води Білої Церкви, мають протяжність 266 км. Каналізаційні очисні споруди побудовані з двох черг, але діючою є тільки одна.
Проект I-ї черги каналізаційних очисних споруд м. Біла Церква виконаний в 1964-65р. Споруди введені в експлуатацію наприкінці 1971р., а виведені на постійний технологічний режим наприкінці 1972 року. ІІ-га черга очисних споруд міста побудована в 1989 році. Отже, зрозуміло, що за цей час каналізаційні очисні споруди вже відпрацювали свій строк.
Сьогодні І-а черга очищає 45-50 тис. м3 стічних вод на добу й вже давно працює в режимі перевантаження через постійне погіршення якості стічних вод в місті. Компанія “Білоцерківвода” вже неодноразово звертала увагу на це громадськості - промислові підприємства, які працюють в Білій Церкві, не мають локальних очисних споруд і скидають в каналізацію міста стічні води неналежної якості.
Містяни повинні розуміти, що за скидання стоків промисловими підприємствами з перевищенням допустимих концентрацій фактично сплачують звичайні споживачі, адже на очистку погіршених стоків витрачається значно більше електроенергії і людино-годин.
Відсутній резерв потужностей через непрацюючу ІІ-гу чергу очисних споруд.
Коли створюються нові промислові підприємства, які потребують цілодобового водопостачання та водовідведення в 2-3тис. м3/ на добу, а в поточному році активно почали мусувати тему створення в Білій Церкві потенційних “технопарків”, але ніхто не подумав про те, що у міста немає можливості надавати технічні умови на приєднання, так як пропускна спроможність І-ї черги становить близько 45.000 м3 на добу і, за словами фахівців, працює з постійним перевантаженням в півтора рази.
Про які “технопарки” або будь-які нові підприємства може йти мова, в той час, коли місто щодня живе “на межі” екологічної катастрофи. Якщо, не дай боже, каналізаційні очисні споруди все ж таки не витримають і зупиняться, то місто залишиться не лише без каналізації, а й без води. Це призведе до екологічної катастрофи.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Аналізуючи проблематику непрацюючої ІІ-ї черги каналізаційних очисних споруд, важливо розуміти, що І-ша черга будувалася на при кінці 60-х років по якіснішим в цій сфері технологіям. При будівництві ІІ-ї черги на той час, на початку 80-х років, популярними були новаторські підходи та експериментальні рішення. Саме на ІІ-й черзі при будівництві були застосовані технології та рішення, які згодом показали свою повну непридатність (пісколовки, що пропускали після себе пісок в подальшу систему очищення і інше). Тому питання її закриття і виключення з циклу очищення стічних вод міста був справою часу.
Час цей настав в 90-х роках. Друга черга КОС припинила діяти, коли в ті нелегкі часи почали зупинятися заводи, припинився промисловий розвиток в місті на довгі роки. До цього при використанні двох черг одночасно пропускна здатність каналізаційної системи очищення стічних вод Білої Церкві становила 120.000 м3/добу. Коли підприємства зупинились, а їх в Білій Церкві було чимало, потреби населення міста та працюючих підприємств опустилися до 40-45тис. м3/добу. З таким навантаженням справлялась й одна, І-ша черга системи.
Всі підземні комунікації, всі архітектурні будови ІІ-ї черги є застарілими, зношеними. Навіть бетон не можна реконструювати, тому що через знос, атмосферний вплив й корозійні процеси арматурних елементів, він давно непридатний. За вимушеного 20-річного простою ІІ-а черга каналізаційних очисних споруд без завантаження піддається ще більшому руйнуванню.
Основне рішення проблеми, коли протягом довгих років експлуатації комунальні системи приходять до зносу через постійну амортизацію, є реконструкція каналізаційних очисних споруд з обов'язковим будівництвом нових окремих будівель і споруд.
Фахівці ТОВ “Білоцерківвода” докладно вивчали таку можливість протягом 4 років роботи. У 2013-2015 роках переймали досвід на підприємствах водовідведення в Австрії, Німеччині, Італії, Польщі, Угорщині, США, вивчали їхній досвід впровадження сучасних технологій на очисних спорудах.
Із залученням досвіду колег з інших країн і виготовлені всі необхідні документи: топогеодезичні зйомки, геологічні розвідки, інструментальне обстеження діючої черги.
Висновок однозначний: необхідно будівництво нових очисних споруд на базі недіючої ІІ-ї черги, тільки так, за рахунок розвитку потужностей й зміни технології очищення, можна розвивати в Білій Церкві промисловість. Без реконструкції каналізаційних очисних споруд впоратися зі збільшенням обсягів очищення стічних вод від майбутніх підприємств розвиток промисловості в місті неможливий.
За 4 роки роботи водоканалу в концесії зроблено великий обсяг робіт для поліпшення якості послуг що надаються споживачам підприємством. Розроблено велику кількість проектів по реконструкції каналізаційних насосних станцій, проведено заміну обладнання та реконструкції мереж міста, які й надалі тривають.
На каналізаційних очисних спорудах, за час роботи концесіонера, відновлено технічну документацію та проведено необхідні інженерно-геодезичні та геологічні вишукування, розроблено проект реконструкції ІІ- ї черги КОС з новим будівництвом окремих будівель та споруд, проведено ремонт обладнання, ремонт та переоснащення хімікотехнологічної лабораторії стічних вод, встановлено твердопаливні котли, проведено ремонт 3-х біологічних ставків та їх очищення, проведено очистку дренажної системи полів для зневоднення осаду, частково відмовилися від старого енергоємного обладнання: замінено насосний агрегат на новий економічний сучасний.
Робіт проведено дуже багато, коштів витрачено також. Але основною проблемою залишається реконструкція ІІ - ї черги каналізаційних очисних споруд, тому що на меті у підприємства “Білоцерківвода” є доведення якості стічних вод після очищення, що скидаються у р. Рось до відповідності сучасним вимогам Європейського союзу та скорочення споживання електроенергії за рахунок застосування сучасного та менш енергоємного технологічно обладнання. А все це, на жаль, неможливо здійснити без проведення реконструкції.
Проектом реконструкції каналізаційних очисних споруд також передбачено впровадження системи отримання біогазу з осаду стічних вод. Один з інноваційних напрямів енергозбереження у світлі використання біологічних видів енергії. На каналізаційних очисних спорудах м. Біла Церква планується застосувати технологію анаеробного (метанового) зброджування осаду для отримання біогазу. Це також дозволить використовувати біогаз для отримання електричної та теплової енергії, відмовитися від діючих полів фільтрації осаду стічних вод, зменшити витрати на утилізацію осаду стічних вод, знезаражувати осад за рахунок високих температур в технологічному процесі, подальше використання знезараженого осаду в сільському господарстві, повністю виключити негативний вплив на навколишнє середовище.
Поліпшення життєзабезпечення для розвитку - не вимушена, а нагальна потреба. У будь-якому сторіччі, в будь-якій країні, коли місцевість починає розвиватися, активно розбудовуватися, дбають перш за все про забезпечення належної кількості ресурсів для розвитку, створюють потужні комунікації, які відповідають за життєдіяльність. Неможливо побудувати щось нове та сучасне на старій спадщині минулого століття. Це нонсенс.
Не можливо щось змінити на краще без інвестицій, а сьогодні найкращим варіантом є скористатися недорогими міжнародними інвестиціями для того, щоб місто могло рости та розвиватися, а також уникнути катастрофи в майбутньому. До того ж, це дозволить через 3-5 років стабілізувати зростання тарифів завдяки економії на підприємстві
Проект “Білоцерківвода” не є унікальним, із ним вже живуть й розвиваються десятки міст в різних країнах світу. Питання в іншому: де на його реалізацію місто візьме гроші? Подібні проекти втілюються виключно на кошти міжнародних фінансових установ під державні гарантії.
Потрібно Білій Церкві розвиватися чи продовжувати тупцювати на одному місці? Розвивати в місті промисловості та зробити місто туристичним, або так і залишити дотаційним? Вирішувати лише білоцерківцям.
Так виглядають каналізаційні очисні споруди сьогодні
А такий вигляд матимуть нові сучасні після реконструкції.
Ольга Бабій, директор ТОВ " Білоцерківвода", депутат Київської обласної ради
КиевVласть
Український парламент рясно представлений обранцями зі столичного регіону. Дехто з них вважається неформальним керманичем на своїх округах, дехто знаходиться із місцевою владою в стадії війни, а дехто примудряється не конфліктувати ні з ким. Аби розібратися із тим, чи покращують нардепи життя виборців, до кого дослухаються, а кого вважають ворогом, КиевVласть вирішила провести серію інтерв’ю із обранцями, що мають стосунок до Києва і області. Щопонеділка видання представлятиме на осуд читачеві розмову із політиком про владу, корупцію і проблеми, які не вирішуються роками. Сьогодні пропонуємо вашій увазі інтерв’ю із народним депутатом від Київщини Олександром Марченком (член депутатської групи партії "ВО “Свобода").
KV: Які з проблем Київської області, на Вашу думку, є найбільш актуальними? Які з них не вирішуються протягом десятиліть через специфічні особливості пристоличного регіону?
Олександр Марченко: На Київщині продовжується знищення головного нашого ресурсу - людського. Це політична проблема, адже влада не має ніякої стратегії для його збереження. Людей під час війни виганяють на заробітки за кордон. Лише цього року з Київщини на заробітки виїхало 17 500 людей, - професійних, кваліфікованих, сильних фізично. Підкреслю, це лише цьогоріч! І влада на місцях навмисне замовчує ці шалені цифри. Містечка на Київщині завішені оголошеннями “Робота в Польщі”, “Робота в Чехії” і т.д. Це - величезний недолік у роботі місцевих, обласної та центральної влад, і правлячі сили декларують все для того, щоб ми покидали українську землю.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
KV: Що потрібно робити владі, щоб хоч якось реабілітувати таку ситуацію?
Олександр Марченко: В першу чергу, зайнятися соціально-економічними питаннями, щоб як мінімум зберегти робочі місця. Не “фейкати” про створення нових, а саме не допустити росту безробіття. Розібратися, з чого ментально складається область, район, кожне містечко та село. Наведу приклад свого округу. Біла Церква - це третина працівників будівельної галузі, третя частина - харчової, переробної та машинобудівної галузей, і ще третина - це бюджетна сфера. Це - величезний виробничий досвід. Не варто придумувати велосипед, бо наші люди мають і хист до такої роботи, і необхідну базу знань. Так,ми в Білій Церкві маємо машинобудування, але чомусь ніхто з білоцерківських підприємців не виграє тендери “Укроборонпрому”, який, натомість, користуються іноземними пропозиціями. А для того, щоб наша продукція мала попит, потрібні спільні зусилля влади, яка виділяє земельні ділянки для розширення потужностей, та монополіста, який підводить інженерні мережі, а також співфінансування бюджетів різних рівнів.
KV: Ваше ставлення до адміністративно-територіальної реформи та ідеї добровільного об’єднання громад.
Олександр Марченко: Я б назвав цей процес добровільно-примусовим об’єднанням. Відповідний закон депутати-”свободівці” у Верховній Раді не підтримали. Реформа вже проводиться не перший рік, а досі ніхто не знає, які довідки і де можна отримати, з якими питаннями можна звертатися у сільську раду, яка, до речі, сьогодні у деяких депресивних селах Київщини є чи не єдиним місцем працевлаштування. І роздуваючи апарат у центрі, влада знищує управління на місцях.
“Свобода” обов’язково запропонує українцям адміністративно-територіальний устрій, який тут ментально знайомий. Це - створення трьохсот повітів, розширення сільських рад. Це ті стежки, які у нас стоптані історично, формат, коли люди прив’язані до якогось центру. Зараз у нас відбувається своєрідне накопичення. Голови РДА і об’єднаних громад скоро почнуть один одного з‘їдати, бо переплутали повноваження. Так, нам потрібна професійна адміністративно-територіальна реформа, але таких аморфних утворень, як райдержадміністрація та облдержадміністрація, навіть на даному етапі розвитку просто не повинно бути, - їх функції легко можуть виконати виконкоми при районних радах.
KV: Нещодавно прийнятий Закон №5520, який дав можливість селам приєднуватися до міст обласного значення, має перспективи в Київській області? Власне, на його прийняття чекали в місті Березань. Навколо об’єднання Білої Церкви з довколишніми селами також постійно точаться дискусії...
Олександр Марченко: Гадаю, до міст обласного значення ні в якому разі не можна приєднувати села. У кожного міста так багато проблем, що селам таке об’єднання нічого хорошого не принесе. Давайте відверто: хіба буде прагматичний голова дбати про якийсь хутірець під містом, якщо більшість його виборців - це місто? Сумніваюсь. Наші управлінці краще проведуть благоустрій кількох центральних алей і покажуть свою роботу десяткам тисяч виборців, а не займатимуться проблемами сотні жителів села, яке виявило бажання приєднатися.
KV: Побутує думка, начебто, Київщина розвивається лише за рахунок своєї землі, і саме земля є найперспективнішим ресурсом регіону. Наскільки це твердження, на Вашу думку, відповідає дійсності? Чи на часі зараз скасування мораторію на продаж землі?
Олександр Марченко: Київщина - це потужний сільськогосподарський край, громади якого розвиваються завдяки обробітку землі та урожаю. А от на продажі землі тримається єдина сила - система чиновників. Для них якраз є небезпека: якщо закінчиться вільна земля, чим тоді торгувати?
Земля - це стратегічний ресурс, який давно вже “викачують” у громади олігархи. У Київській області - Засуха, в інших областях свої діячі… Але якщо у нас відбудеться скуповування землі у великих об’ємах - це неправильно. Люди, доведені до відчаю бідністю і хворобами, можуть за безцінь продати кільком великим власникам свої наділи. І це - штучний процес, який ні до чого доброго не доведе. Тому питання відміни мораторію для держави - неприпустиме. Вона повинна зайнятися професійною оцінкою землі, щоб люди отримували за її оренду гідну плату, а орендарі поводили себе не так, ніби ми на цій землі живемо один день.
KV: Ви співпрацюєте з облдержадміністрацією?
Олександр Марченко: Я взагалі рідко звертаюся до влади на місцях, намагаюся більше використовувати свої депутатські повноваження для роботи, але нещодавно таки звернувся до голови ОДА Олександра Горгана з пропозицією співфінансування бюджетами різних рівнів деяких соціально важливих об’єктів.
Зокрема, потребує реконструкції Київський обласний онкодиспансер у Білій Церкві. Необхідно побудувати сучасне відділення хіміотерапії. Ця проблема несправедливо залишається поза увагою, адже Біла Церква - “лідер” Київської області за статистикою онкозахворювань. Ми випереджуємо Київську область у 3,5 рази, Україну загалом - у 12 разів. Місто свого часу стало базовим для переселення жителів Прип’яті після аварії на ЧАЕС. І хворіють у нас не тільки ліквідатори аварії, не тільки очевидці горя, але й їх нащадки. Крім того, попросив розглянути питання добудови школи №18. Діти ходять у місті обласного значення у їдальню за півкілометра від школи, минаючи дуже незручні дорожні переходи. Крім того, там немає нормального спортзалу, хоча школа далеко не найгірша в місті. Актуально також будівництво дитячого садочка в районі Піщаний. Там поселилося багато молодих сімей, які змушені відвозити дітей у найближчий дошкільний заклад, а в громадському транспорті це вкрай незручно. Ще два питання серед поданих мною - будівництво об’їзної дороги навколо Білої Церкви та багатоквартирного житла для військових, адже в Білій Церкві базується потужна 72-га військова бригада.
KV: В адміністрації відреагували на Ваші звернення?
Олександр Марченко: Я отримав лише одну відповідь від голови КОДА Олександра Горгана щодо онкодиспансеру. Звучить вона в руслі “ми купимо маршрутки і будемо возити людей у Київ”. Але для чого так знущатися над людьми? Я обов’язково зустрінуся з ним особисто і не раз підніму це питання. Я вважаю, це ненормальний підхід до роботи зі сторони всієї команди, а “службісти” і взагалі таким чином підставили свого голову.
KV: Тобто, підставили свого голову? Хтось навмисне готує і подає Горгану некоректні документи?
Олександр Марченко: Таке припущення очевидне. Складається враження, що голову ОДА Горгана не поважають його підлеглі, якщо роблять отакі фейкові відповіді і відносять керівнику. І саме через такі відповіді у мене формується незрозуміле ставлення, надіюсь, це звучить достатньо коректно, до пана Олександра Горгана, який ставить на аркуші свій підпис.
А щодо реконструкції диспансеру у Білій Церкві є декілька висновків Міністерства охорони здоров’я, Володимир Гройсман підтримав це питання, а ОДА планує купувати онкохворим людям маршрутки… Сміх і маячня.
KV: Як Ви вважаєте, чи впливає Ваш колега Ярослав Москаленко на прийняття рішень у ОДА?
Олександр Марченко: Стверджувати однозначно не берусь, але той факт, що голова ОДА співпрацює з Ярославом Москаленком і прислуховується до його думки, - очевидний. Але, знаєте, була б з цього користь якась…Я цього поки що не бачу.
KV: Як Ви вважаєте, конкурс на посаду голови ОДА відбувся чесно?
Олександр Марченко: Ні, я не вірю. Без коментарів.
KV: Чи зберігся у Київській області вплив колишнього голови ОДА Анатолія Присяжнюка?
Олександр Марченко: Щодо цієї теми я можу хіба тільки пазли складати, але, напевне, таки зберігся. Виконавці замовлень минулої влади на Київщині так і не озвучені публічно. Ніхто не відповів перед Законом за “розбазарення” земель після такого соціального вибуху, як Революція Гідності. Ми з цією ідеєю виступаємо завжди і всюди - наслідки режиму Януковича повинні бути усунені, а Анатолій Присяжнюк саме з цієї команди. Я вже не говорю про рейдерство та беззаконня зі сторони поплічників режиму, - це компетенція силових відомств. Знову ж таки, нова система правоохоронних органів не сформована. Саме в усуненні наслідків режиму вони бездіють, і ніяка реформа МВС, тримісячні курси для полісменів та переодягання у нове вбрання цьому процесу не допоможуть.
KV: Чи можна стверджувати про формування нового політичного клану з центром у облдержадміністрації?
Олександр Марченко: Знову ж таки, ми всі прекрасно знаємо, хто сьогодні “опікується” нашим головою ОДА. Керманичі Київщини, які пов’язані до “Волею народу” - це продовження корумпованої, прогнилої і атрофованої політичної системи, яка не змінилася по суті. Системи, яка лише накопичує зловживання. Доки не відбудеться очищення, поки не будуть покарані попередні голови ОДА, говорити, що це нові люди не варто. Якщо аналізувати з огляду на політичне минуле Київщини, то це просто новий клан, а не новий підхід до влади.
Читайте: Павло Різаненко: “На Київщині корупція - не поодиноке явище, але коли люди з кримінальним минулим неформально управляють областю - це неприпустимо”
фото: berlin-visual
КиевVласть
Шановний Руслане Миколайовичу!
17 березня 2017 року фастівчани відзначали 100-річчя створення Української Центральної Ради.
На превеликий жаль, у мене складається враження, що ми, українці, не зробили ніяких висновків з історії нашої країни, коли через чвари між собою та особисті амбіції політиків Україна неодноразово втрачала свою державність. Підтвердженням цих висновків є і ті події, які спостерігаються на загальнодержавному рівні, і те, що відбувається у нас у Фастові.
Відсутність злагоди робить нас слабкими перед зовнішніми ворогами. Тому як Україні, так і Фастову зараз потрібне об’єднання усіх конструктивних сил. В іншому випадку ми приречені на поразку та вимирання.
У такий складний час мене дивує Ваше ігнорування пропозицій міської влади щодо співпраці. Хоча я неодноразово запрошував вас до спільної узгодженої роботи, ці запрошення ігноруються. Навіть про Ваші візити до Фастова я дізнаюся постфактум. Прикро, що ця позиція ігнорування вже призвела до того, що Ви як народний депутат-мажоритарник із 2014 року (з часу мого обрання) не залучили до бюджету міста Фастова жодної копійки коштів державного бюджету.
Ще більше мене дивує Ваше намагання нав’язати фастівчанам свою волю, зокрема у питанні “призначення” керівництва міста. Вам, як і мені, можливо, не всі народні обранці до вподоби. Але є вибір фастівчан, який ми з Вами зобов'язані поважати, імпонує він нам чи ні. Намагання переламати його в угоду власним забаганкам спричинить конфлікт, від якого програють усі. Але найперше програє Фастів.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Прикро, що не всі дотримуються такої ж думки, і час та зусилля втрачаються на зовсім не потрібні місту чвари. Чого варта лише черга судових позовів проти міського голови та його заступників, про замовний характер яких свідчить участь в судовому процесі Ваших помічників.
Звісно, коли стоїть задача знайти формальну підставу для відсторонення міського голови від посади, то можуть бути використані будь-які, навіть найбрудніші, методи. Можна через суд “протягнути” рішення про незаконність дій лише з одним звинуваченням: “розпорядження підписано о 17-50”, і зовсім не брати до уваги, що міський голова зобов'язаний виконувати свої функції цілодобово (як і інші державні посадові особи), та інші аргументи.
Можна на першого заступника міського голови накласти штраф за звинуваченням у нібито голосуванні рік тому за можливість виплати премії, хоча факт голосування не підтверджується ні протоколом, ні записом засідання. При цьому вперто ігнорувати норму про неможливість притягнення до відповідальності через порушення вимог щодо термінів. А потім розпускати плітки про начебто великі корупційні порушення.
Але фастівчани дуже мудрі, і вони розуміють, що коли прискіпливі пошуки із залученням правоохоронних органів дозволили знайти за результатами трирічної роботи лише такі дрібні, надумані, формальні приводи для звинувачень, які не спричинили жодної копійки збитків бюджету міста, то це навпаки свідчить про високу якість роботи.
Більше того, вони також розуміють, що Ваш помічник, який презентується як майбутній керівник Фастова, не зовсім щирий у своєму прагненні служити людям. Адже у нього вже двічі була можливість взяти участь у конкурсі на заміщення вакантної понад рік посади голови Фастівської районної державної адміністрації. Під час тестувань і потім у практичній діяльності він вже зараз мав би можливість показати фастівчанам свій фаховий рівень і реальними справами покращити життя мешканців району. І на виборах голови новоствореної Фастівської об’єднаної територіальної громади фастівчани дали б гідну оцінку результатам його та моєї діяльності. А так будуть лише не підкріплені нічим обіцянки.
Для фастівчан також не є секретом, навіщо потрібна повністю залежна і керована людина на посаді міського голови.
Складається враження, що більшість українських політиків хочуть реально бути при владі й отримувати від цього бонуси, але публічно заявляти, що знаходяться в опозиції (або десь поряд), та не брати на себе відповідальність. Натомість всі зусилля та значні суми спрямовувати на поливання брудом опонентів. На жаль, не є виключенням у цьому плані й Фастів.
Враховуючи руйнівний характер таких дій для нашого міста, я пропоную ті кошти, які йдуть на фінансування участі в судах, оплату виготовлення та розповсюдження “брудних” безкоштовних замовних газет, листівок і відеосюжетів та інший деструктив, спрямовувати на щось хороше. Наприклад, на добудову шкіл.
Це більш потрібно фастівчанам, ніж спостерігати за обливанням брудом. Про те, що ці кошти немаленькі, всі зрозуміли у липні минулого року, коли на сесії міської ради було оприлюднено аудіозапис, з якого стало ясно, що люди з голосами, дуже схожими на голоси Ваших помічників, обговорювали пропозицію депутатам міської ради сформувати опозицію до міського голови за 5 тисяч доларів кожному. І я не здивуюся, якщо отримаю підтвердження, що дехто із депутатів міськради взяв гроші. Адже інших серйозних причин для конфронтації в міськраді немає.
Зрозумійте, фастівчани втомилися від брехні (або напівправди, що ще гірше) та негативу. Вони хочуть реальних результатів, світлих і хороших речей. Вони більше поважають не тих, хто голосніше кричить і сильніше гупає кулаком по столу, а тих, хто робить добрі справи.
А ще фастівчани надзвичайно цінують свободу. Вони не бояться відкрито висловлювати свою позицію і не допустять тиску на себе. Часи залякування пройшли. І Вам потрібно це чітко усвідомити.
Напевно, всім нам варто ще раз перечитати історію України і переконатися, що майбутнє у нашої держави можливе лише у разі об’єднання, а не ворожнечі. Адже, як кажуть в сусідній Польщі, “згода будує, а незгода руйнує”.
Тому пропоную підписати план спільних дій, взяти його до виконання і разом відзвітуватися про результати перед громадою. А роботи усім вистачить. Лише для того, щоб гідно на загальнонаціональному рівні відзначити у Фастові 100-річчя підписання Акту злуки УНР та ЗУНР, потрібно добудувати залізничний вокзал із ремонтом перону та розширенням музею, реконструювати Привокзальну та Соборну площі, капітально відремонтувати Палац культури, зробити ремонт вулиць Соборна та Якубовського.
А крім того Фастів потребує добудови шкіл №5 і №12 та школи народної майстерності, реконструкції очисних споруд і покращення водопостачання, реконструкції лікарні та будівництва амбулаторій сімейної медицини, створення привабливого інвестиційного клімату, капітального ремонту шляхової мережі та ще багато іншого.
Все це ми зможемо зробити лише разом.
Сподіваюся, що протягом найближчого часу Ви знайдете можливість підтвердити свою згоду на підписання спільного плану дій.
Лише коли всі ми будемо злагоджено та скоординовано працювати, Україна буде процвітаючою, а Фастів стане справжнім європейським містом.
Михайло Нетяжук, фастівський міський Голова
Джерело
КиевVласть
Столична влада начебто на словах взялася за ремонт вулично-дорожньої мережі міста. Похвально. Подивимося, як вона буде ефективна у цій справі на ділі. Бо такі речі — конкретні. Поки, наприклад, у нашому дворі, де ремонт асфальтового покриття обіцяли зробити підлеглі двох попередників нинішнього міського голови, і вже і його служби, віз і нині там.
Але зараз не про це.
У ЗМІ, публічних виступах, де дана тема не сходить з вуст міських керманичів, постійно простежуються їхні хвалькуваті мотиви про нібито нечувані майже за всю історію міста темпи теперішніх робіт, і завуальовані, а подекуди й прямі закиди попередникам на кшталт таких як “більшість доріг Києва не ремонтували 30 років” тощо. Некоректно якось і неввічливо виходить, бо це відверта неправда. 30 років тому це точно краще робили, але й 20 років тому не гірше.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Отже порівняємо конкретні дані.
Відкриваємо офіційний звіт “Про підсумки соціально-економічного розвитку м. Києва у 1995 році”, надісланий тоді депутатам Київради і уряду. Читаємо: “за рік комунальними службами міста відремонтовано 1250 тис.кв.м шляхових покриттів, відновлено 110 тис.кв.м дворових територій та в межах кварталу…” Додам, що, наприклад, ремонт зроблено на вулицях Маршала Кошового, Білецькій, Байковій, площі Перемоги і Повітрофлотському проспекті, капітально відремонтовані вулиці Грушевського і Січневого повстання (з перекладанням трамвайних рейок за новими технологіями). Введена в дію автомобільна дорога (2,2 км) від аеропорту Жуляни до однойменного селища, споруджено проїзд між вулицями Червоноармійською і Басейною і т.ін.
А тепер зазирнемо в Програму економічного і соціального розвитку Києва на 2017 рік, затверджену на сесії Київської міської ради 12.12.2016. Там чорним по білому написано: “У 2016 році продовжено розвиток транспортної мережі: завершено роботи по реконструкції просп. Перемоги та вул. Васильківської на ділянці від Голосіївській площі до Амурської площі; проводилася реконструкція доріг загальною площею 247,4 тис. кв. м. Протягом року виконувалися роботи з капітального ремонту та реконструкції 439,4 тис. м2 доріг, капітального ремонту міжквартальних проїздів на загальній площі 115,3 тис. кв. м”.
Цифри говорять самі за себе. По дворам і проїздам між кварталами вони практично однакові. По загальному метражу відремонтованого шляхового покриття вони у 1995 році були вищими.
Тож я радив би нинішнім міським рульовим не поспішати залізати на п’єдестал. До вас працювали в Києві люди, і після вас будуть. Просто намагайтесь робити добре свою справу тут і зараз без зайвого галасу та самовихваляння. У чому й бажаю успіхів. А кияни оцінять вами зроблене. З часом.
Леонід Косаківський, Київський міський голова, голова Київради, голова міської державної адміністрації в 1993 - 1998 рр.
Джерело
КиевVласть
Найближчим часом Київрада може затвердити план реформування медичної галузі. Про “електронну медицину”, інтернет у лікарнях, єдині тарифи на стоматологічні послуги, будівництво лікарні на Троєщині та лікарні швидкої допомоги на Правому березі, нові зарплати медпрацівників та іноземні інвестиції в інтерв`ю виданню КиевVласть розповів заступник голови Київської міськдержадміністрації Микола Поворозник.
Частина 1. Про реформу медицини та охорону здоров’я
KV: У кінці травня 2016 року КМДА була представлена до обговорення Концепція розвитку охорони здоров'я Києва. На якому етапі робота над цим документом сьогодні, та у чому суть запропонованих реформ?
Микола Поворозник: Цю Концепцію ми вже обговорили зі всіма зацікавленими особами ринку медичних послуг та суміжних до медицини ринків. Сподіваюся, у лютому-березні 2017 року вона буде затверджена Київрадою.
Читайте: В Киеве представили Концепцию развития системы здравоохранения (документ)
Цей документ перекликається з Концепцією Міністерства охорони здоров’я, яка була схвалена урядом наприкінці минулого року. В документі означені стратегічні, середньострокові та тактичні цілі. Тактичні цілі стосуються технічного обладнання медичних установ і забезпечення їх кваліфікованим персоналом. Йдеться про ремонти у діючих медичних установах, закупівлю обладнання, підвищення кваліфікації лікарів, тощо.
Середньострокові цілі передбачають будівництво або перепрофілювання лікарень. Основне в стратегічних планах – зміна схеми фінансування медичної галузі.
KV: Як має змінитися фінансування медичних установ?
Микола Поворозник: Йдеться про створення консультативно-діагностичних центрів (КНП) та надання закладам охорони здоров’я права самостійно розпоряджатися грошима. Адже сьогодні фінансування йде за економічними кодами класифікації, що значною мірою обмежує керівників у можливостях розвитку закладу. Наприклад, якщо гроші виділені на опалення, але не використані, то вони мають бути повернуті лікарнею до бюджету, а не розподілені на інші потреби медзакладу. Щоб це змінити потрібно змінити схему фінансування медичних установ – замість покриття їх витрат з бюджету повинно платити їм за кожну надану пацієнту медичну послугу.
KV: Це означає, що треба спершу дочекатися появи обов'язкового медичного страхування?
Микола Поворозник: На сьогодні державою заплановано втілення механізму “гроші йдуть за пацієнтом”, яким передбачено фінансування за безпосередньо надану медичну послугу.
З метою реалізації цього завдання МОЗ опрацьовано пропозиції до змін законодавства.
KV: Що ще, крім зміни схеми фінансування, передбачено Концепцією?
Микола Поворозник: Пропонується впровадити електронну медицину, пілот якої зараз реалізується у Подільському районі.
Це в першу чергу спростить мешканцям Подолу процедуру потрапляння до лікаря, прибере черги під кабінетами, надасть можливість лікарю планувати свою роботу, збільшить відповідальність первинної ланки та спрямує її діяльність у профілактичному напрямку.
KV: Що дав пілот, який запущено у Подільському районі? Скільки грошей на нього було витрачено?
Микола Поворозник: Проект було запущено у грудні 2016 року. Фактично за два місяці відпрацьовані опції “вибір лікаря” та “електронна черга”. Сьогодні більше половини пацієнтів медзакладів району цими можливостями користуються. З березня 2017-го почнемо цю практику розповсюджувати по всьому місту. З міського бюджету на впровадження проекту не витрачено ні копійки, він впроваджується за рахунок коштів компанії, яка впроваджує електронну медицину та за підтримки міської влади.
Читайте: В столице создадут онлайн системы записи на прием к врачу
Опції “електронна картка” та “електронний рецепт” зараз розроблені. Але для їх впровадження потрібне відповідне рішення на рівні Кабінету міністрів. Очікуємо найближчим часом появи відповідних документів. Тоді і зможемо на практиці протестувати наші напрацювання.
KV: Скільки часу і грошей знадобиться для впроваждення обох модулів по всьому Києву?
Микола Поворозник: За прогнозами фахівців компанії Helsi, які власне і впроваджують цей проект у місті, до кінця року такими послугами буде охоплено всі райони столиці. Для пацієнтів, які не бажають здійснювати електронну реєстрацію, або не мають на це технічної можливості на перехідний період буде працювати диспетчерська. Зателефонувавши в диспетчерську пацієнт зможе записатися на прийом до лікаря та скористатися своєю паперовою медичною карткою для записів лікаря.
KV: Ви казали, що у Концепції наявні плани щодо будівництва та перепрофілювання лікарень. Що мається на увазі?
Микола Поворозник: Зараз у рамках Концепції розробляємо проект дзеркального відображення медичних закладів лівого і правого берега. Це потрібно для того, щоб була забезпечена максимальна доступність, швидкість і якість послуг, які мають отримати мешканці Києва.
Наприклад, на лівому березі є лікарня швидкої допомоги, а на правому березу такої лікарні зараз немає. Щоб це змінити у 2017 році плануємо розпочати будівництво нового корпусу на базі Київської міської клінічної лікарні № 6. Коли будівництво завершиться, вона зможе стати повноцінною лікарнею швидкої допомоги на правому березі. Цю роботу плануємо завершити до кінця 2019 року. Також за цей час хочемо побудувати багатопрофільну лікарню на Троєщині, де проживає 500 тис. мешканців, але немає медичної допомоги вторинного рівня.
KV: Скільки коштів передбачено у міському бюджеті на будівництво об’єктів медичної сфери у поточному році?
Микола Поворозник: На капітальне будівництво таких об’єктів заплановано виділити з міського бюджету близько 2 млрд гривень.
KV: Скільки загалом грошей з державної і міськбюджету окремо планують витратити на медичну галузь цього року?
Микола Поворозник: На поточний рік виділено 7,6 млрд гривень. Чималі кошти йдуть на утримання медустанов. Для порівняння, на 2016 рік на утримання закладів охорони здоров’я столиці, що входять до сфери управління Департаменту охорони здоров’я КМДА, було затверджено 4 845,7 млн грн, з яких 2 492,1 млн грн - на оплату праці; 80,5 млн грн - на закупівлю продуктів харчування; 890,4 млн грн - на закупівлю медикаментів та перев’язувальних матеріалів; 354,6 млн грн - на оплату комунальних послуг та енергоносіїв; 735,3 млн грн - на придбання обладнання та капітальний ремонт закладів. Залишок суми розподілено серед районних управлінь охорони здоров’я.
На 2017 рік на утримання зазначених закладів охорони здоров’я у міському бюджеті було затверджено 5 208,9 млн грн, з яких 3 437,3 млн грн - на оплату праці працівників; 95,7 млн грн - на закупівлю продуктів харчування; 666,5 млн грн - на закупівлю медикаментів та перев’язувальних матеріалів; 403,9 млн грн - на оплату комунальних послуг та енергоносіїв.
Крім того на придбання обладнання та капремонти у міському бюджеті передбачено коштів близько 700 млн. грн..
Субвенція державного бюджету складає біля 4 млрд гривень. Ці кошти будуть направлені на заробітну плату медперсоналу та утримання лікарень.
Читайте: Кабмин выделил Киеву дополнительные субвенции на сумму 211,9 млн гривен
У минулому році місто зіштовхнулося з проблемою недобросовісної конкуренції під час проведення закупівлі медичних препаратів. Постачальники свідомо зривали тендери, занижуючи ціни до 1 грн. Сподіваюся, такої проблеми у цьому році не буде. Якщо і будуть якісь перепони чи зриви тендерів, то у міста все одно не буде форс-мажору з ліками. Зараз у медичних закладах наявний достатній запас ліків, і ми вже розпочали проведення запланованих на 2017 рік закупівель.
Читайте: Департамент здравоохранения КГГА провалил закупку препаратов для гемодиализа - депутат Киевсовета
KV: Але у міському бюджеті зменшена сума за закупівлю медпрепаратів з 890,4 млн грн у 2016 році до 666,5 млн грн у 2017 році...
Микола Поворозник: В минулому році ми досить суттєво збільшили фінансування на забезпечення лікарень медикаментами та перев’язувальними матеріалами. У цьому році сума буде ще більша.
З 2010 року маємо наступну картину: у 2010 році було витрачено 213,9 млн гривень на придбання медикаментів та перев'язувальних матеріалів, у 2011 році - 155,8 млн гривень, у 2012 році - 281,3 млн гривень, у 2013 році – 307,5 млн гривень, у 2014 році - 249,6 млн гривень, у 2015 році - 592,2 млн гривень, у 2016 році - 897,4 млн гривень. На 2017 рік було затверджено 666,5 млн гривень і додатково виділено ще коштів у сумі 396,5 млн гривень. Разом ця сума становить 1 063 млн гривень.
KV: Які медичні препарати закуповуються у першу чергу, а на які грошей зазвичай не вистачає?
Микола Поворозник: Нажаль, сьогодні ми не можемо на 100% забезпечити медичні заклади всіма необхідними їм препаратами. Приймає рішення щодо встановлення пріоритетів у закупівлі медичних препаратів в умовах обмеженого бюджету головний лікар певної медичної установи.
KV: Що було зроблено для поліпшення якості медпослуг у столиці у 2016 році?
Микола Поворозник: Якщо говорити про 2016 рік, то це був рік величезних ремонтних робіт. Було відкрито після ремонту хірургічне відділення у Центрі ендокринології, травматологічне відділення у Першій дитячій клінічній лікарні, відділення постінтенсивного догляду за новонародженими у пологовому будинку на Подолі (Київському міському пологовому будинку № 2). Зараз закінчуються ремонтні роботи ще у чотирьох відділеннях. Йде мова про травматологічні відділення Лікарні №12 та Лікарні швидкої медичної допомоги, приймальне відділення дитячих лікарень №1 та 2. Ми не встигли їх зробити у 2016 році, тому що кошти були виділені тільки у жовтні. Плануємо завершити ремонти цих відділень у березні 2017-го.
Також у минулому році створено організаційно-методичний Центр орфанних захворювань на базі ДКЛ №1 та нове хоспісне відділення на базі Київського міського клінічного госпіталю ветеранів війни. У Дніпровському та Подільському районах відкрито мамографічні кабінети з найсучаснішою апаратурою. Спільно з Інститутом серця реалізовано соціальну програму “Стоп інфаркт”, яка передбачає безкоштовне стентування киян з гострим інфарктом міокарду (вже проведено 883 оперативних втручання).
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
У 2017 році, крім раніше означених планів щодо будівництва, плануємо проведення термомодернізації дитячих клінічних лікарень №1 та №2. Також плануємо будівництво інфекційного корпусу та проведення ремонту Лікарні № 4, ремонт у Першому пологовому будинку та капітальний ремонт акушерського відділення №2 Київського міського пологового будинку № 3.
Що стосується підвищення кваліфікації лікарів, то у минулому році започатковано співпрацю з медичною спільнотою Ізраїлю, представниками якої проведено цикл лекцій для представників первинної ланки медицини щодо раннього виявлення онкологічних захворювань. Ця робота буде проводитися і у поточному році.
Також у декілька лікарень нами були закуплені ангіографи (обладнання, яке діє за принципом рентгена і застосовується у кардіології для виявлення і лікування захворювань серцево-судинної системи) і зараз наявна потреба у навчанні лікарів щодо роботи з такою апаратурою. Для цього вже є домовленості з фахівцями профільних інститутів. Це звичайна планова робота. Вона йде постійно. Лікарі із задоволенням обмінюються досвідом. Семінари та практикуми проводяться практично щотижнево.
Читайте: Производство медицинского оборудования в Украине находится на грани исчезновения
KV: Яке ще обладнання для лікарень закуповувалося минулому році і що планується придбати у поточному?
Микола Поворозник: В минулому році вперше за декілька років розпочали закупівлю важкого медичного обладнання: придбали 4 МРТ, 2 КТ та 2 ангіографа. Це обладнання тільки оплачено і має бути поставлене виробником до кінця березня 2017-го.
Для травмпунктів та приймальних відділень лікарень закуплено 20 рентген-апаратів. Вони вже доставлені за місцем призначення. Були закуплені апарати штучної вентиляції легенів на понад 29 млн гривень, 15 швидких за 30 млн гривень та 100 спецавтомобілів невідкладної медичної допомоги Ford Fiesta (Євро 5+) для первинної ланки медичної допомоги на 29,796 млн гривень. Також був відремонтований ангіограф у Олександрійській лікарні.
Загалом на обладнання у 2016 році витрачено близько 600 млн. гривень з міського бюджету.
Зараз збираємо заявки щодо потреби у медичному обладнанні. Думаю, у цьому році закриємо потреби лікарень, в яких буде проводитися ремонт. Профінансуємо потреби Діагностичного центру (вул. Кондратюка, 6). Відремонтуємо непрацюючий біля 5 років лінійний прискорювач, а також буде придбано новий такий прискорювач для Онкоцентру.
KV: У поточному році була підвищена зарплата працівників бюджетних медустанов столиці?
Микола Поворозник: Ми ще у минулому році підняли заробітну плату медпрацівникам. У 2016 році середня заробітна плата лікаря становила 5 855 гривень, медсестри, фельдшера та фармацевта – 4 151 гривню, молодшого медичного персоналу – 2 758 гривень.
У цьому році у зв’язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати ми збільшили видатки на оплату праці майже на 40%. За попередніми розрахунками, у 2017 році середня заробітна плата лікаря буде складати 8 003 гривні, медсестри, фельдшера та фармацевта - 5 649 гривень, молодшого медичного персоналу - 3 798 гривень.
З 1 січня 2017 року посадові оклади (тарифні ставки) розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки. З 1 січня 2017 року - це 1 600 гривень. Досягнення рівня показника 3 200 гривень буде забезпечено в межах фонду оплати праці шляхом встановлення доплат, надбавок та премій для працівників.
KV: Зараз на розгляді Київради знаходиться проект рішення щодо створення нового КП "Стоматологія". Навіщо Києву це додаткове КП?
Микола Поворозник: У столиці стоматологічну допомогу надають 5 КП, 9 стоматологічних поліклініки та 64 стоматологічних відділення в Консультативно-діагностичних центрах. Ця допомога різнопланова з різними цінами в різних районах.
Читайте: Улыбка до ушей: на сколько подорожали киевские коммунальные стоматологические клиники
Планується створити єдине комунальне некомерційне підприємство “Київська стоматологія” з відокремленими структурними підрозділами в різних районах Києва. Це забезпечить єдиний підхід у наданні стоматологічної допомоги в першу чергу пільговим верствам населення. Будуть запроваджені єдині комунальні тарифи на стоматологічні послуги для всіх киян, що будуть звертатись у будь-який відокремлений підрозділ.
Також з'явиться новий організаційно правовий статус лікувальної установи - комунальне некомерційне підприємство. Це дозволить весь прибуток цього підприємства спрямовувати на його розвиток та впроваджувати нові сучасні стоматологічні технології. Дуже важливим при створені єдиного комунального некомерційного підприємства є завантаження роботою існуючого медичного обладнання, яке сьогодні використовується не на повну потужність.
Крім того за рахунок створення єдиного комунального підприємства буде зменшено витрати на управлінський та обслуговуючий персонал.
KV: Чи реалізуються у Києві проекти по залученню у медицину додаткового фінансування?
Микола Поворозник: Зараз ми тільки на стадії переговорів з потенційними іноземними інвесторами. Йде мова про співпрацю з IFC (Міжнародна фінансова корпорація), GE (General Electric), OPIC та Sanitas (Іспанія). Проте, щоб говорити про їх учать у конкретних проектах потрібно, щоб Київрада затвердила Концепцію розвитку охорони здоров’я Києва. Сподіваюся, це буде зроблено найближчим часом.
У найближчих планах залучити кошти інвесторів на будівництво лікарні на Троєщині. Є попередні домовленості з OPIC щодо інвестування від 20 до 100 млн доларів у цей проект. З IFC є домовленість щодо фінансування розробки техніко-економічного обґрунтування проекту створення лікарні у Києві. Йде мова про 1,5 млн євро на ТЕО. Витрати на реалізацію проекту будуть близько 300 млн євро. IFC також згодна надати допомогу у пошуку інвестора для реалізації проекту.
KV: А відчизняні інвестори не готові вкладати у столичну медицину?
Микола Поворозник: Вони інвестують, але проекти не такі глобальні.
Наразі реалізується проект “Будівництво Wi-Fi мережі в комунальних закладах охорони здоров’я територіальної громади міста Києва для надання послуги доступу до мережі Інтернет”. Переможцем інвестиційного конкурсу (розпорядженням КМДА від 03.12.2015 № 1173) визнано ТОВ “КОНТИНЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК”, яке за власні кошти здійснює побудову Wi-Fi мережі у 155 комунальних закладах охорони здоров’я територіальної громади Києва. Зараз Wi-Fi мережа працює вже у 50% із зазначених закладів.
Інвестор - ТОВ “Капитал” - залучений до будівництва медичного центру за рахунок площ Київської міської клінічної лікарні № 14 на вул. Зоологічній, 3 (розпорядження КМДА від 29.08 2016 № 752). Ним фінансуються всі витрати пов’язані з реалізацією проекту, а також інвестор має сплатити Київській міській туберкульозній лікарні №2 кошти на зміцнення матеріально-технічної бази лікарні у розмірі 13,6 млн грн. У 2016 році ним вже перераховано близько 5 млн грн на рахунок туберкульозної лікарні.
У 2017 році плануємо залучити інвесторів до будівництва нового приватного медичного центру на площах Київської міської клінічної лікарні № 14. Зараз Департамент охорони здоров’я спільно з КП “Київське інвестиційне агентство” опрацьовує варіанти щодо залучення інвестиційних коштів до реконструкції будівель та споруд лікарні.
KV: У минулому році почали міняти керівництво Департаменту охорони здоров’я КМДА. Це пов’язано з корупцією під час закупівлі товарів і послуг сумнівної якості за завищеними цінами?
Микола Поворозник: Зміни керівного складу Департаменту охорони здоров’я пов’язані безпосередньо з організацією роботи самого департаменту та медичної галузі Києва загалом, а також готовністю до впровадження реформ і інновацій. Фіксування фактів корупції та відповідні звинувачення – це прерогатива правоохоронних органів. Проте можу сказати, що були декілька скандалів пов’язаних із закупівлями технічного інвентарю для Онкоцентру. Є багато питань щодо зупинення та призупинення проведення тендерних процедур, а також спроб лобіювання тих чи інших медичних препаратів.
Маю надію, що новий керівник департаменту зможе забезпечити проведення реформи медичної галузі Києва. За результатами проведеного наприкінці минулого року конкурсу вже зайняв посаду керівника департаменту Дмитро Турчак.
Читайте: Турчак заслуженно победил на конкурсе главы Департамента здравоохранения КГГА - эксперт
Справка KV: Микола Поворозник народився 10 квітня 1972 року в селі Святець Теофіпольського району Хмельницької області. Закінчив Київський військовий інститут управління та зв'язку і Академію державного управління при Президенті України.
З 1995 по 2001 рік служив у Збройних силах України.
У жовтні 2001 року Микола Поворозник став головним фахівцем, а згодом і начальником відділу управління з питань підприємництва КМДА. У березні 2003 року обійняв посаду заступника начальника управління ліцензування та з питань реєстрації Головного управління з питань підприємництва КМДА. У грудні 2006 року очолив Головне управління з питань регуляторної політики та підприємництва.
З листопада 2012 року обійняв посаду першого заступника начальника Головного управління - начальника управління регуляторної політики та видачі документів дозвільного характеру Головного управління промислової, науково-технічної та інноваційної політики.
У грудня 2012 року став першим заступником директора Департаменту - начальником управління регуляторної політики та видачі документів дозвільного характеру Департаменту промисловості та розвитку підприємництва.
У червні 2013 року призначений заступником директора Департаменту - начальником управління координації регіональної економічної політики Департаменту економіки та інвестицій КМДА. У серпні 2013 очолив Департамент економіки і інвестицій КМДА.
28 січня 2016 року був призначений заступником голови КМДА.
КиевVласть
Діти - наш найдорожчий скарб, наша радість і наше майбутнє, святий обов’язок кожного - дбати про всебічний розвиток їх інтересів та здібностей, забезпечуючи належний рівень виховання і дотримання прав. Проте не всім поталанило мати щасливе і безтурботне дитинство, йдеться про дітей-сиріт, дітей, що перебувають в складних життєвих ситуаціях, дітей-переселенців та дітей з особливими потребами. За минулий рік разом з однодумцями мені вдалося провести низку розважально-пізнавальних заходів зокрема для дітей вищевказаних категорій: фестиваль для дітей з особливими потребами - “Повір у себе!”, святкові заходи для вихованців “Отчого Дому”, Всеукраїнська акція “День молитви за сиріт”, свято спорту та дозвілля - “Здорові, щасливі діти - майбутнє України!”, поїздки для дітей в розважальні центри, будинки творчості, розвиваючі студії, тощо.
Окрім політичної діяльності, я маю активну життєву позицію, - є засновником Всеукраїнського проекту - “Ми- Українці” та патріотичної мережі 38.ua, є головою правління ГО “Бізнес Центр “Новий Початок”, виступив ініціатором низки благодійних та соціальних заходів. Беру участь у будівництві дитячих будинків, відкритті пам’ятників, допомагаю дітям-сиротам, дітям з особливими потребами.
Певен, що це - проблема, про яку треба говорити вголос.
Всі ми родом з дитинства, у кожного існують перші спогади про тепло маминих рук, про бабусині казки на ніч, про татові жарти та сімейні свята. Ці спогади супроводжують нас протягом усього життя і залишаються своєрідною реліквією. Цілком благополучним людям важко уявити, що відчуває маленька дитина, від якої відмовляються батьки, і тоді майже безпорадна істота залишається наодинці з жорстоким навколишнім світом, у якому дуже мало любові, турботи та безпеки, адже все це мала уособлювати родина, якої у дитини, на жаль, немає…
У всьому світі є діти-сироти і Україна, звичайно ж, не виняток. Складна соціально-економічна ситуація, на жаль, впливає і на українську сім’ю. Мова йде про соціальне сирітство, тобто, про неблагополучні родини, яких позбавляють батьківських прав (батьки – алкоголіки, наркомани, злочинці, батьки, які жорстоко ставляться до своїх дітей, не займаються їх вихованням, примушують працювати та жебракувати).
За офіційними даними сьогодні в Україні більше 100 тисяч дітей, позбавлених батьківського піклування, тих, що виховуються в державних закладах: школах-інтернатах, дитячих будинках, спеціалізованих центрах. 40% з цих дітей не мають рідних взагалі. А за неофіційними даними безпритульних дітей, дітей, що відносяться до груп ризику, сиріт, дітей із соціально неблагополучних сімей, в декілька разів більше - понад 1 мільйон. Щороку близько шести тисяч осіб в Україні позбавляють батьківських прав. Ці цифри просто шокують.
Близько 120 000 дітей України живуть в інтернатах, і лише 13 000 з них мають статус дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування. У своїй більшості - це діти старшого віку і діти з особливими потребами.
Кожна дитина по своєму унікальна та неповторна, наші діти – дуже різні: слухняні-неслухняні, обдаровані і не дуже, головне, аби були щасливими. Навіть ті, кому природа не додала здоров’я, а це - особливі діти. У кожного свої відхилення: порушення слуху, зору, мовлення, порушення опорно-рухового апарату, діти з розумовою відсталістю, із затримкою психічного розвитку, з порушенням поведінки, спілкування, з комбінованими вадами психофізичного розвитку, аутисти - сонячні діти, діти із синдромом Дауна, з так званими складними дефектами. Таких дітей в Україні більше 168 000 (1 на 50 дітей) і їхня кількість щороку збільшується.
Інвалідність – це обмеження у можливостях, зумовлені фізичними, психологічними чи сенсорними відхиленнями. Внаслідок цього виникають соціальні, законодавчі та інші бар'єри, які заважають людині, яка має інвалідність, бути інтегрованою в суспільстві.
Сьогодні кожного українця повинні хвилювати питання, коли наше суспільство змінить своє ставлення до особливих дітей? Коли ми зможемо пишатися тим, що садочки, школи та інші освітні заклади, приймають їх, як звичайних дітей? Коли ми зможемо вчасно надавати таким діткам необхідну допомогу? Як має функціонувати державна система щоб забезпечити дотриманням прав таких дітей?
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Відповіді на ці питання повинні шукати не лише громадські організації, фонди, спілки, батьки, що мають таких дітей, фахівці з досвідом роботи у цій галузі, а й кожен з нас. Завдання кожного, кому дійсно не байдужа доля таких дітей, – адаптувати їх до повноцінного, соціально активного життя, а людям – не цуратися та не зневажати їх, всі повинні зрозуміти, що вони – звичайні люди! Дуже хочеться, щоб наше суспільство навчилося дивитися на цих дітей як на повноправних членів суспільства.
Наше ставлення або відсутність цього ставлення до дітей з особливими потребами є індикатором наших людських моральних проблем. Необхідно всім пояснювати не тільки те, що ми можемо дати їм, але й вони - нам. Можливо через таких дітей Господь прагне нам дати таке, що іншим чином ми просто не здатні були б отримати?
Так, ці діти – особливі, але Господь наділив їх основною унікальністю (можливо не кожному з нас вона притаманна) – це надзвичайна ДОБРОТА. До того ж вони - дуже талановиті, хтось вишиває, малює, плете, дивує глибиною написаних пісень та віршів, танцює, співає, займається спортом, а головне – вони щирі та відкриті!
Я хочу познайомити вас зі своїм хорошим другом - Антоном Колем. Антон - сирота, з народження прикутий до інвалідного візка, проте це не заважає йому професійно займатися плаванням та представляти Україну на міжнародній спортивній арені.
Мушу сказати, що мої авторитети - Ед Діксон - канадець з великим серцем сповненим любові до дітей, який на протязі 20 років разом з канадською місією Loаds of Love допомагає українським дітям з особливими потребами та Антон Коль, який, не зважаючи ні на що, професійно займається плаванням, призер літніх Паралімпійських ігор, майстер спорту України міжнародного класу.
Хоча Антон має вроджені фізичні вади, враховуючи його стан та випробування долі, міг би жалітися, але спритність, природна допитливість та працьовитість допомогли хлопцеві жити іншим, абсолютно нормальним насиченим життям.
Антон народився 31 травня 1990 року в Дніпрі, з народження його покинула мама, написавши відмову. Спочатку виховувався дитячому будинку “Малютка”, потім в дитячому будинку для дітей з особливими потребами, де пробув з 5 до 18 років, всю “кухню” життя в інтернаті пізнав на особистому досвіді. Тоді його влаштували в геріатричний пансіонат у Придніпровську, контингент якого був абсолютно різний, зрозуміло, що люди літнього віку могли бути і колишніми в’язнями, могли бути і науковцями. Психологічно там було дуже важко, проте людей, які там живуть, можна зрозуміти, адже там більше нічого робити, окрім того, щоб пити і чекати власної смерті.
Потім Антон вступив до Будівельного технікуму, отримав диплом техніка-будівельника, коли вчився, то частково підробляв, виконуючи креслення.
У 2012 році був певний момент депресії і Антон розповідає, що йому все набридло і тоді захотілося в басейн. Хоча в плавання він прийшов зовсім випадково, плавати почав ще в інтернаті з 12 років. Тоді дітей привозили групами на “Метеор” і намагалися навчити плавати, хоча на Антона там спочатку подивились і сказали, що толку з нього не буде. Але він мав палке бажання і хотів плавати, і тоді почав плавати в звичайних річках.
“Мені було прикро, що всі хлюпаються у воді, стрибають, а я сиджу на березі. Потім я потихеньку почав заходити у воду, коли захлинався то вилазив, було й таке, що декілька разів мало не потонув. Була така ситуація, одного разу мої друзі мене скинули з катамарану, я зорієнтувався та якось виплив і так потихеньку почав плавати. Ось так, були різні ситуації, але все-таки плавати я навчився”, - розповідає він.
Потім Антон почав займатися з тренером Геннадієм Анатолійовичем Удовиченком.
“Спочатку я просто плавав, мені сподобалось, я відчув різницю, через півроку я почав ходити в басейн значно частіше, а потім мені запропонували поїхати в Євпаторію на збори. Було дуже важко тренуватися та готуватись на рівні збірної. Але все ж таки, наполегливість, тренування, робота і ще раз робота і в результаті я поїхав на чемпіонат світу 2013 року в Канадський Монреаль, привізши срібну та бронзову медалі. Потім нам сказали, що будемо готуватися на Паралімпійські ігри. І тут вже реально починаєш хвилюватися та переживати, але разом з тим починається посилена робота. Тоді в жодному разі не можна було говорити, що я не можу”, - згадував Антон.
Сьогодні Антон професійно займається плаванням у Дніпропетровському регіональному центрі з фізичної культури і спорту інвалідів “Інваспорт”, він срібний та бронзовий призер чемпіонату світу 2013 року, виборов срібло та бронзу на чемпіонаті Європи 2014 року, дворазовий срібний призер чемпіонату світу 2015 року, триразовий бронзовий призер на чемпіонаті Європи 2016 року (200 метрів вільним стилем, 100 метрів на спині, 50 метрів на спині), дебютував на XV-х літніх Параолімпійських іграх 2016 року в Ріо-де-Жанейро, виборовши бронзу (50 метрів на спині, категорія S1 і 100 метрів на спині, категорія S1), майстер спорту України міжнародного класу. Антон – активний, цілеспрямований, виступає за створення в Україні нормальних (людських умов) для людей з обмеженими можливостями.
На питання, як українських паралімпійцв зустріли на XV-х літніх Параолімпійських іграх 2016 року в Ріо-де-Жанейро, відповідає з усмішкою, згадує, що в Ріо наших зустріли тепло, все було пристосовано для комфорту та створено належні умови: пандуси, заїзди, ліфти, в басейні були волонтери на випадок, коли когось потрібно було підняти.
Зараз збори відбуваються у Миколаєві і в Кам'янському (колишній Дніпродзержинськ). У Миколаєві басейн великий і чистий, але для людини на візку він важкодоступний. Там треба вмонтувати якийсь підйомник на другий поверх, бо сходинки круті і пандус там нікуди прикріпити.
“Зараз тренуюсь у вищому училищі фізичної культури, там є доступ для людей на візку та з іншого боку є невеличкий пандус, заїхати можливо, загалом можна сказати, що тут доступно. Я не можу сказати, що мені легко плавати, бувають такі тренування, що я просто виповзаю з басейну, що наступного дня вже і повертатися не хочеться, але це такі моменти, які потрібно перебороти”, - розповідає Антон.
На Параолімпійських іграх 2016 року в Ріо-де-Жанейро він дебютував і робив усе, що було в його силах. Ті результати, які показав спортсмен, в багато разів перевищують попередні його досягнення.
“Дистанція на 50 метрів у мене трохи не вийшла, затримали старт більше ніж на 40 хвилин і це збило мене з пантелику, а на стометрівці я виступив краще, був більш зібраний та налаштований. Я програв Франческо Бетеллі, це звичайно прикро, але також був покращений мій особистий результат, це моє особисте досягнення, а також досягнення моїх тренерів. На олімпіаді в Ріо я виборов бронзу, а моє прагнення на наступних Параолімпійських іграх – золото! Плавання для мене - це все. Раніше я, напевно, не розумів, що вода знімає з мене стрес, а коли нахлине щось, якісь тяжкі моменти чи переживання. Я отримую неабияке задоволення від того чим займаюсь, можна сказати “кайфую”, коли я в басейні, то забуваю про всі проблеми”, - згадує паралімпієць.
Людям з обмеженими можливостями Антон бажає передовсім усвідомлення своєї рівності в суспільстві і в першу чергу особисто для себе. Не зважаючи ні на що, рухатися і впевнено йти до своєї мети, ні в якому разі не залишатися на самоті зі своїми проблемами та страхами, і мати сміливість змінити ситуацію, знайшовши якесь захоплення чи хобі, яке згодом може перерости в професійну зайнятість.
А на питання, що спільного у нього з Ніком Вуйчічем, паралімпієць відповідає, що вони обидва мають вроджені фізичні вади, обидва пішли іншою дорогою, обравши цілком нормальне життя.
“Він не хотів, щоб його доглядали і всього навчитися сам. Нік – люблячий чоловік та батько двох дітей, його життя – цікаве, насичене, він багато подорожує, об'їздив близько 60 країн, виступаючи у школах, університетах та інших організаціях, бере участь у телешоу й пише книги, а його книга “Життя без обмежень”, стала своєрідним мотиваційним bestseller для людей з обмеженими можливостями і для мене. Вважаю, що Нік виконує важливу місію, адже він ділиться своїм досвідом з усім світом, як не замкнутися в собі, як не поставити крапку на своєму житті, а це допомагає не здаватися, освоїти віру в себе, віру в свої можливості! Так і я, намагаюся не падати духом, знаходжу в собі сили і йду далі, на даний час плавання це моє хобі, яке приносить мені задоволення і переросло в професійну діяльність. І мрію, щоб в Україні, як і в більшості розвинених держав, були створені сприятливі умови, а точніше (людські) для людей з обмеженими можливостями. Це - пандуси, спеціально облаштовані заїзди, підйомники, ліфти, зони відпочинку, тобто мають бути створені всі умови для нормального, достойного життя та розвитку. Щоб кожна людина, яка має певні фізичні обмеження, відчувала себе повноправним членом суспільства”, - говорить Антон.
Антон також планує створити благодійну організацію “Творець добра”, діяльність якої буде спрямована на допомогу людям з особливими потребами. Ото ж, кого цікавить така тема, має своє бачення чи ідеї, просимо, звертайтеся, все обговоримо, пишіть в особисті повідомлення на сторінці Антона у фейсбуці.
А ми в свою чергу можемо покращити життя дітей з особливими потребами, не забуваючи, що кожна дитина є дорогоцінною і має право на захист, повноцінний розвиток та виховання у люблячій сім'ї.
Сьогодні треба об'єднати зусилля для допомоги кожній дитині-сироті, працювати в єдності, маючи спільну мету: охопити всіх дітей-сиріт справжньою турботою, дати можливість кожній дитині зростати в люблячій сім’ї і запобігти сирітству в Україні.
Допомагати дітям з вище вказаних категорій (дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківської опіки, дітям з особливими потребами), варто завжди. Потрібно забезпечити матеріальні потреби установ, де вони мешкають, знаходити шляхи виховання у дітей-сиріт довіри до суспільства, відчуття себе повноправними громадянами своєї країни, що мають ті права та обов’язки, що й всі громадяни, як під час перебування цих дітей у дитячих сирітських закладах, так і після виходу з них. Варто привертати увагу суспільства та державних установ до потреб і недоліків, які існують в системі дитячих установ, щоб покращити стан установ та рівень життя дітей, які в них виховуються. Допомагати можна різними способами та методами, головне, щоб допомога була направлена саме на дітей і приносила саме їм користь.
Читайте: Глава Киево-Святошинского райсовета должен быть избран по закону, а не по решению, - Тигов
Олександр Тигов, голова громадського руху “Рух територіальних громад”, екс-голова Києво-Святошинської районної ради
КиевVласть
SELECT `id`, `uri`, `meta_title`, `meta_description`, `meta_keywords`, `title`, `text`
FROM `pages`
WHERE `uri` = 'search'
LIMIT 1
0.0006
SELECT `articles`.`id`, `articles`.`title`, `articles`.`uri`, `articles`.`image`, `articles_categories`.`uri` AS `category`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-19 22:21:00'
AND `articles`.`slider_position` >0
ORDER BY `articles`.`slider_position`
0.0004
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 3
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-19 22:21:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 3
0.0007
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.short_text AS short_text, articles.image AS image, articles_categories.uri as category, articles_categories.common_uri as common_uri, articles.text AS text, users.avatar AS image, CONCAT(users.first_name, " ", users.last_name) as author_name, users.id as author_id, users.bio as bio
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
LEFT JOIN `users` ON `users`.`id` = `articles`.`user_id`
WHERE `articles`.`id` IN('145211', '145173', '144225')
ORDER BY `published` DESC
0.0004
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 1
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-19 22:21:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 50
0.0005
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.is_bold AS is_bold, articles.is_red AS is_red, articles.is_important AS is_important, articles_categories.uri as category
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145275', '145273', '145272', '145270', '145265', '145269', '145268', '145271', '145267', '145266', '145264', '145261', '145263', '145262', '145260', '145256', '145257', '145259', '145258', '145254', '145255', '145253', '145252', '145251', '145249', '145250', '145247', '145246', '145245', '145244', '145238', '145241', '145236', '145243', '145240', '145242', '145239', '145237', '145234', '145235', '145233', '145224', '145232', '145231', '145230', '145229', '145228', '145227', '145226', '145220')
0.4874
SELECT `articles`.`id` AS `id`, MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"мережі"' IN BOOLEAN MODE)AS rel
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-19 22:21:00'
AND `articles`.`category_id` != 9
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"мережі"' IN BOOLEAN MODE)
ORDER BY `articles`.`published` DESC, `rel` DESC
LIMIT 1990, 10
0.0019
SELECT `articles`.`id` AS `id`, `articles`.`title` AS `title`, `articles`.`uri` AS `uri`, `articles`.`published` AS `published`, `articles`.`text` AS `text`, `articles_categories`.`uri` AS `category`, `articles_categories`.`name` AS `category_name`, `articles_categories`.`common_uri` AS `common_uri`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('2310', '2305', '2302', '2292', '2288', '55258', '2250', '2246', '55200', '2212')
0.5240
SELECTCOUNT(*)AS `numrows`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-19 22:21:00'
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"мережі"' IN BOOLEAN MODE)
Array
(
[meta_title] => КиївВлада
[meta_description] => КиївВлада - інформаційно-аналітичний портал, присвячений проблемам влади у Києві та столичному регіоні.
)