Процес виділення землі учасникам АТО у столичному регіоні пов’язаний із численними скандалами, історіями про оборудки та несправедливий розподіл. На противагу підприємливим ділкам та забудовникам, на Київщині діють й ті, хто опікується питаннями правильного виділення землі бійцям. Серед них - депутат Київської обласної ради, “свободівець” Ігор Сабій. Про те, чому пільги в Україні потрібно монетизувати, чого бояться держслужбовці, та як має обиратися голова Київобладміністрації, Ігор Сабій розповів у інтерв’ю KV.
KV: Ігоре Михайловичу, вчора Ви з Вашим колегою по фракції Євгеном Чубуком звернулись до в.о. керівника Держгеокадастру з проханням скасувати накази ГУ Держземагенства у Київській області щодо передачі в оренду жителю Черкащини земельних ділянок у Згурівському районі, першочергово призначених для ветеранів АТО. Що Ви ставили для себе за головну мету, коли прийшли до керівника Держгеокадастру з візитом? Чому вирішили навідатись саме особисто?
Ігор Сабій: Наразі позов щодо незаконності виділення цих двох ділянок, які були зарезервовані для ветеранів російсько-української війни, вже розглядається у суді. Але всім відомо, що суди у нашій країні, на жаль, можуть тягтись роками і, відверто кажучи, стовідсоткової віри у справедливість нашої судової системи сьогодні також немає. Тому ми дізнались, що згідно чинного законодавства голова всеукраїнського Держгеокадастру може відмінити своїм наказом накази підлеглих йому головних управлінь. Такий шлях, вочевидь, спростив би та набагато пришвидшив усю процедуру повернення землі бійцям АТО. Через це наша фракція ініціювала звернення Київоблради до голови Держгеокадастру з проханням відмінити відповідні накази.
Однак ми розуміємо, що Держгеокадастр - дуже бюрократична установа. На жаль, навіть на звернення депутатів обласної ради чиновники можуть відповісти лише відпискою. Для того, аби максимально акцентувати увагу на нашому зверненні і надати йому ще більшого громадського розголосу, ми прийшли до керівника Держгеокадастру особисто. Річ у тім, що, як правило, держслужбовці не бояться ані прокуратури, ані судів, ані слідчих органів. А громадський розголос їх лякає. Після нього вони вимушені діяти по справедливості. Власне, через це ми й вирішили вручити звернення депутатів облради саме таким шляхом.
KV: “Свободівці” дуже активно відстоюють права ветеранів АТО і відстежують проблеми із землею в пристоличній зоні. Наскільки такі випадки, як у смт Згурівка, є прецедентними для Київщини?
Ігор Сабій: Подібні проблеми зараз є фактично в кожному районі. Якщо брати, наприклад, саме столичний регіон, міста обласного значення, то там, на мою думку, ветеранам АТО логічніше було б надавати квартири, а не земельні ділянки. Адже одна річ, коли це - сільськогосподарські землі та сільськогосподарський район, але інша, коли це - Ірпінь чи Буча. Потрібно розуміти, що дати кожному по 2 га землі в цих містах досить проблематично. Цінніше на тих земельних ділянках побудувати житло і дати людям квартири, адже зрозуміло, що ні в Ірпіні, ні в Бучі ніхто сільськогосподарською діяльністю займатись не буде.
Детальніше: Депутаты Киевоблсовета пришли в Госгеокадастр отстаивать земли ветеранов АТО в Згуровском районе
Навколо Києва всім землі не вистачить
KV: Сьогодні в Ірпіні, Бучі та Борисполі саме такі проекти й реалізуються, коли бійці АТО отримують землю та згодом віддають її забудовникам. Чи відстежуєте Ви всі ці землевідводи, аби потім убезпечити хлопців від можливого шахрайства?
Ігор Сабій: Ми, безперечно, намагаємось відстежувати. У даному випадку, проблема в тому, що будь-який ветеран війни може претендувати на землю в будь-якій частині України. Однак, тут важливо саме те, щоб в першу чергу надати земельні ділянки вихідцям саме з тої місцевості, бо, зрозуміло, що є різниця, чи дати землю в Володарському районі, чи землю в Ірпіні.
KV: Але ж хлопець із Володарського району може сказати, що він хоче квартиру в Ірпіні. Що тоді?
Ігор Сабій: Тому, власне, й існує проблема. Держава мала би чіткіше регламентувати ці аспекти. Ми ж розуміємо, що навколо Києва всім землі об’єктивно не вистачить. Законодавець мав би підходити до цього більш виважено. Якби у нас не приділяли стільки увагу популізму, а чітко прописали б, хто й на що може претендувати, то було б більше порядку.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
KV: Чи є на Ваш погляд взагалі правильним рішення видавати саме земельні ділянки? Якщо хлопець з села і родина з села, батьки мають пай і він має пай, то виникає питання: навіщо йому ця земля? Чи, можливо, варто розглядати питання монетизації пільг та видавати еквівалент грошима?
Ігор Сабій: Як на мене, то взагалі всі пільги, в тому числі і на землю для учасників АТО, мають бути монетизовані. Річ у тім, що в нас досі діє стара радянська система, яку 25 років ніхто не хоче змінювати. Якщо перенести, наприклад, питання у сферу електротранспорту, то всі пенсіонери мають пільги на проїзд у ньому, але ж трамваї чи тролейбуси в тому ж Ірпіні чи Бучі не їздять. Тобто фактично на пенсіонерів Бучі чи Ірпіня пільга поширюється, гроші на них закладаються, але люди ними не користуються. За логікою, ми повинні зробити таким пенсіонерам доплату до пенсії, щоб людина, яка не їздить електротранспортом, а отже й не користується пільгою, купила краще на ці гроші собі зайву цукерку.
Читайте: Киевоблсовет просит Госгеокадастр отдать участникам АТО земли в Згуровском районе
Аналогічна ситуація з ветеранами війни. Переконаний, що людина, яка пройшла війну, повинна мати гідне фінансове забезпечення і тоді вона зможе сама визначати, що для неї є першочерговим: купівля житла, навчання дітей, тощо.
Безперечно, грошовий еквівалент зняв би більшість соціальної напруги, та був би більш справедливим.
KV: Чому влада, яка мусить розуміти, що монетизація - це реальний вихід, не наважується на монетизування хоча б певної частини пільг? Адже, коли мова йде, наприклад, про завищені тарифи та субсидії, окрім збільшення кількості в державі грошової маси жодного контраргументу проти монетизаціі немає.
Ігор Сабій: По-перше, в мутній воді легше й рибу ловити. По-друге, ми на сьогодні маємо владу, яка не працює на добро українського народу, а займається обслуговуванням олігархів.
Якщо ж говорити саме про тарифи, то давайте подивимось, хто у нас володіє, наприклад, обленерго? Це - дуже короткий список певних осіб. Хто володіє майже всіма облгазами? Взагалі одна особа. Фактично, власникам обленерго, облгазів вкрай не вигідно судитися з неплатниками або встановлювати додаткові засоби обліку за свої кошти, коли простіше через підняття тарифів перевести усіх на субсидію та з держбюджету щомісяця отримувати на рахунок гарантовану суму коштів.
Тобто підхід до цього питання в нас взагалі хибний від початку. На нашу думку, стратегічні галузі промисловості й комунальне господарство, як природна монополія зокрема, не мають бути у приватних руках. Вони б мали бути все ж таки або в державній, або в комунальній власності. Генеруюючі компанії можуть бути різні, а от транспортуюча компанія, я маю на увазі електроенерго, у нас одна, й нікуди від цього не втекти. Саме тому природний монополіст піднімає тарифи винятково на свій розсуд. На превеликий жаль, навіть НКРЕ зараз працює на покращення життя не українців, а на покращення життя олігархів.
KV: Тобто НКРЕ працює в тій самій схемі, аби більше повернути?
Ігор Сабій: Безперечно, бо власне НКРЕ й благословляє підняття тарифів. Вони дозволяють це підняття, хоча ми всі добре розуміємо, що ПАТ “Укргазвидобування” поставляє газ НАК “Нафтогаз” за ціною 1,6 тис. гривень за тисячу кубів. Взагалі виникає питання: чому така ціна? Чому такий великий розрив між закупівлею та продажем: 1,6 тис. гривень та 6,9 тис. гривень? Фактично, це надприбутки. І те, що нам постійно розповідають, нібито МВФ вимагало підняття тарифів - насправді також не відповідає дійсності. У МВФ хотіли, аби ми навели лад у “Нафтогазі”. Але що таке “Нафтогаз”? Це свого роду велика прокладка, посередник між виробником та кінцевим споживачем. Я певен, що проблема економіки всієї нашої держави саме в тому, що забагато таких прокладок між тими, хто реально виробляє, й тими, хто реально споживає.
Читайте: С сегодняшнего дня тарифы на электроэнергию подорожали на 25%
Так само й на енергоринку: якщо б підприємства могли купувати електроенергію безпосередньо у виробника, то всі би, без сумніву, перейшли на атомну енергію, яка дійсно є значно дешевшою. Знову ж таки, хто в нас є найбільшим власником генеруючих компаній? Також відомо - Ладижинська ТЕС, Бурштинська ТЕС, Добротвірська ТЕС. Тобто фактично це гіпермонополія, де виробник плюс обленерго, як той, хто транспортує електроенергію, виступають в тандемі, й в обох все прекрасно, не потрібно навіть нічого більше вигадувати. І це - не бізнес. Це - викачування оборотних коштів.
Держава, як ефективний власник
KV: Зараз ми бачимо, що дуже активно починаються приватизаційні процеси. Ми чуємо, що потрібно негайно скидувати державні активи. За вашою логікою, наприклад, ті ж генеруючі компанії, обленерго, транспортуючі компанії мають бути у державній або в комунальній власності, але загально відомо, що держава - неефективний власник.
Ігор Сабій: Те, що держава є неефективним власником - це великий міф. Проблема не в тому, хто власник, а проблема в тому, хто управляє. Погодьтесь, у всіх приватних компаніях, починаючи від маленького ларьочка та закінчуючи великими транснаціональними корпораціям, крадуть. Однак, все залежить від того, який є пряник і який нагай.
Якщо топ-менеджер, який працює на державному підприємстві, отримує гідну зарплатню і розуміє, що за той чи інший проступок він буде насправді покараний, то, звичайно, крадіжок не буде. Більше того, в усьому світі державні підприємства, де вдало налогоджена робота, ефективно працюють і приносять чималі прибутки. Я навіть скажу, що в проекті бюджету на наступний рік різко збільшені плановані надходження саме від держпідприємств. Тобто нам з одного боку говорять, що їх функціонування збиткове, а з іншого - в проекті бюджету збільшують план надходжень від них. Це і є справжній обман.
Тим паче, якщо розглянути таке підприємство, як Одеській припортовий завод, то це фактично термінал, через який можна приймати танкери зі зрідженим газом. Ефективне використання припортового заводу дозволить нам відмовитись від будь-яких проблем з Росією в частині постачання газу. Тому власне спроба приватизації найприбутковіших підприємств, до того ж під час війни, є ніщо інше, як спроба їх вкрасти.
До речі, зараз сума надходжень від приватизації по згаданому плану дорівнює вартості Одеського припортового заводу. Якщо пригадати 2008 рік, то кошти, які тоді мали надійти від продажу заводу в Одесі, дорівнюють сумі теперішній приватизації всього.
KV: Якщо держава справді може бути ефективним власником і вона зацікавлена в тому, щоб заощаджувати і державні кошти, і кошти людей, які платять податки, то чому нічого не робиться? Чому всі ініціативи, у тому числі на Київщині, які ми можемо бачити по переходу на альтернативні види палива, ініціюються приватним бізнесом, а не державою?
Ігор Сабій: Риба завжди гниє з голови. І тут найбільша відповідальність все ж таки лежить на українцях, бо саме вони ту голову й обрали. На жаль, після Революції Гідності українці пішли на вибори і знову голосували не за реальні справи, а за слова.
KV: Українці проголосували за “я закінчу війну за два тижні”.
Ігор Сабій: Так, але українці собі не робили звіт в тому, що по-перше, війну дійсно можна було припинити за два тижні. А по-друге, треба було брати до уваги й інші чинники. Потрібно було зважати не лише на гарний слоган. Громадяни сподівались, що хтось поділиться з кимось своїми грошима, та всі будуть у шоколаді. Так воно тепер й є, лише смак і запах в результаті не зовсім шоколадний.
Чому добре живе Європа? Там виборець перед тим, як голосувати, аналізує, за кого віддати голос. Він дивиться на історію діяльності депутата чи чиновника. Проблема в тому, що у нас фактично перед виборами завжди з’являються нові політичні проекти. Зрозуміло, що ми - не Англія, де є дві партії, яким по 200 років. Ми - не Америка, де партій багато, але є дві основні - демократична та республіканська - і вони між собою конкурують. Систему може змінити лише інша система, а в нас замість нової системи - новий політичний проект. Нові списки - старі писки. Люди, на жаль, дивляться винятково на загальну картинку і через те маємо таку ситуацію.
Час змін
KV: Звісно, думка про те, що потрібно змінювати самих українців містить раціональне зерно, але, наскільки я розумію жодної серйозної освітньої програми по роботі з виборцями в України немає, і цим фактично ніхто не займається. Фракція “Свобода” докладає зусиль, аби змінити виборчу свідомість українця, але чи бачите Ви результати?
Ігор Сабій: Я вважаю, що українця все ж таки вдалося змінити. Я - член “Свободи” вже 20 років, і можу порівняти стан політичної свідомості українців, який був у 1996 році, коли я прийшов у партію, та який є зараз. Українців змінила революція 2004 року, змінила Революції Гідності. Проблема в тому, що дуже часто ми чекаємо на чудо, але всяке чудо завжди добре сплановане. Тобто, всі процеси мають свою тривалість і свідомість людей не можна змінити швидко. Важливо й щоб у державних мужів були на це воля і бажання.
Людина в інформаційному суспільстві живе під впливом блакитного екрану, Всесвітньої мережі, й ці чинники формують її свідомість. Сьогодні в Україні майже всі телеканали є чиюсь власністю й, до того ж, власністю олігархів. У нас багато говорили про суспільне телебачення, але воно так і не відбулося. Багато говорили про незалежну журналістику, але її також немає. Через телевізійну пропаганду людей дуже часто просто зомбують. Але потрібно усвідомлювати, що це також не є виправданням, бо з іншого боку, ми живемо не в радянські часи, і людина, яка хоче отримати, знайти інформацію - вона її отримає та знайде.
KV: Зрозуміло, що українці будуть змінюватись поступово і, врешті решт, зміняться остаточно. Питання в іншому: чому в свідомості державних мужів, людей, які перебувають при владі, превалюють швидкі гроші, а не прогнозовані довгі?
Ігор Сабій: Тому, що насправді вони не є державними мужами. Ті, хто сьогодні при владі - здебільшого прийшли на короткий час, за який вони планують побільше вкрасти й подалі сховати. Головна проблема залишається в тому, що люди, обпікшись раз, обпікшись два, мали би аналізувати. Натомість, ми й досі переживаємо наслідки радянської системи, коли превалював той дух патерналізму, що є рідна партія та є “тато”, який має дати перше, друге, третє. Насправді ніхто нічого нікому не повинен давати. Все можна або заробити, або вкрасти. Третього немає.
KV: Якими досягненнями за рік перебування в обласній раді може пишатися обласна “Свобода”?
Ігор Сабій: Ми не маємо більшості в обласній раді, але нам вдалося створити досить непогану коаліцію з іншими політичними партіями. На сьогодні безперечним є факт, що обласна рада стала відкритішою. Обласна рада стала навіть рушієм багатьох процесів, як у області, так і зрештою по Україні.
Наприклад, згадати проблему профтехосвіти, коли її просто скинули на місцеві бюджети, незважаючи на те, чи є на те фінансові ресурси на місцях, чи немає. Це було зроблено фактично в новорічну ніч і на ранок люди прокинулись та побачили, що в них є недоїмка в місцевих бюджетах, до того ж величезна. Фактично гроші, які б мали піти на розвиток інфраструктури, ремонт доріг, потрібно було пустити на профтехосвіту. У всьому світі коледжами, училищами та підготовкою саме робітничих професій опікується держава. Це - клопіт центрального керівництва. Обласна рада за нашою ініціативою 12 січня, коли всі досвятковували, фактично почала бити на сполох. Потрібно було терміново вчиняти якісь дії, бо ми мали повністю розбалансований бюджет, як області, так і відповідних районів, міст обласного значення. Якщо брати, наприклад, Ржищів, то коли на них “падала” профтехосвіта, їм навіть всього бюджету міста не вистачало б на ті їх чотири профтехучилища.
Подробнее: Киевоблсовет просит Верховную Раду пересмотреть бюджет на 2016 год
Ми, піднявши такий крик, звернули увагу інших облрад на цю ситуацію. Вони підхопили наш спротив - і, фактично, усім миром нам вдалось змусити тодішнє керівництво уряду виділити додаткові 500 млн гривень для профтехосвіти.
Так само вирішувались й земельні питання. Зрештою, навіть наш вчорашній похід до Держгеокадастру - це так само спроба на місцевому рівні розворушити проблему й надати їй суспільної ваги.
Річ у тім, що якщо 24 обласні ради гуртом щось ініціюють, то центральні органи хочуть - не хочуть, а вже мусять якось реагувати. Інакше рано чи пізно прийдуть вибори. Як показує досвід та приклад Верховної Ради, вкрасти можна не більше, ніж 2,5% голосів виборців, а решту люди все одно проголосують. Навіть на прикладі “Свободи”, коли в 2012 році нас не хотіли там бачити, що тільки не робили, а об’єктивно вкрали лише 2,5%. Тобто ми мали 13% голосів - зберегли 10,5%.
Виконавча влада має призначатися на місцях
KV: Стосовно голосування Київоблради за посаду губернатора. Ця практика досить цікава та революційна. Вона зародилась на Київщині, коли у Фастівській районній раді звернулись до президента з проханням призначити на пост голови певну кандидатуру. Зараз Київоблрада рекомендувала свою людину. У такому випадку, чому кожна фракція не висунула власну кандидатуру?
Ігор Сабій: Якщо говорити відверто, то про конкуренцію між фракціями за кандидатуру не йшлося. Насправді людина, яка була запропонована, влаштовувала всіх. Такий крок з боку Київоблради було зроблено для того, аби довести усім громадянам України та центральним органам влади, що ті половинчасті рішення, які приймаються, насправді доводять до абсурду.
Читайте: Киевоблсовет выдвинул Константина Бондарева кандидатом на конкурс главы Киевской ОГА
У нашому розумінні суспільство нарешті дозріло до того, що стара система обкомів та райкомів партії не працює. Ми звикли, що були обкоми та райкоми, які фактично керували, та були ради, які виступали лише їх ширмою. Для Кучми така система була найкращою, бо він її розумів, вона була йому комфортна та керована. Але сьогодні такий принцип вже не діє.
У нашому розумінні це, до речі, записано в Конституції України і громадяни нарешті також усвідомили це, виконавча гілка влади має обиратися і призначатися на місцях. Бо об’єктивно в Київській області краще видно, хто є хто. Ми самі краще бачимо, хто на що здатен серед тих керівників, які є в районі, які управляють певними підприємствами, закладами. Але найголовніше тут те, що голова виконкому, обласної чи районної ради мав би і контролюватися обласною або районною радою аж до відкликання. Тобто добре працює виконком - чудово, почались проблеми - переобрали.
На сьогодні найгірша ситуація в тому, що, по-перше, присилають голову адміністрації - й громада на це не впливає. Нікому не зрозуміло, кого присилають і за які такі заслуги, але найсумніше те, що громада не має жодного контролю над ним. Голова адміністрації, по суті, може робити що хоче, а громада не може ніяк на це вплинути.
Читайте: Порошенко уволил губернатора Киевской области Мельничука
KV: Але може так трапитись, що на конкурсі переможе не та кандидатура, яку підтримала Київоблрада. Людина прийде - і від почату буде розуміти, що вона мусить увійти у клінч із депутатами, бо обласна рада хотіла когось іншого на цю посаду. Як вирішувати це питання? Як налагоджувати стосунки, аби було взаєморозуміння?
Ігор Сабій: Насправді, я б не говорив про клінч. Але, очевидно, що людина, яка не рекомендована Київоблрадою, та все ж стає на цю посаду, має розуміти, що вона повинна показати таку програму й має робити такі дії, щоб обласна рада їх сприймала. Бо в нас проблема завжди була в тому, що дуже багато речей пропонувалося, просилося, а обласна адміністрація просто не реагувала.
Далеко не треба ходити. Останнє - це програма “Шкільний автобус”, яка реалізується на умовах співфінансування: частину грошей дає держава, частину - обласний бюджет, частину - місцеві бюджети. Річ у тім, що Департамент фінансів до тепер не підняв дохідну частину бюджету. Зараз є проблема з тим, що ми, як депутати облради, свою частину по виділенню грошей із облбюджету виконали, відповідно частина програми “держава-область” закрита. Але ці автобуси йдуть лише на опорні школи, в той час, як залишаються й інші. І ось частина область-район не закрита, й зараз намагаються на депутатів обласної ради через недооправцювання Департаменту фінансів перекласти відповідальність. Мовляв, чому, виділивши кошти, не можуть фактично ті гроші реалізувати та купити автобуси? У такому випадку голова адміністрації мав би розуміти, як він має діяти, які кадрові зміни зробити, яку проводити роботу з працівниками, аби таких речей не допускати. Взагалі ж, ніхто не збирається когось навмисно сприймати в штики чи працювати за принципом “чим гірше, тим краще”.
Питати про скоєні помилки громадяни будуть не голову адміністрації, а нас, депутатів, тому ми зацікавлені в тому, щоб люди прагнули ще раз голосувати та розуміли, що тут є політична відповідальність. Найбільша проблема системи обласних і районних адміністрацій - це безвідповідальність і безкарність, бо нема отого нагая.
Читайте: В КОГА планируют внести изменения в ряд областных программ
KV: Чи правильно я розумію, що головний меседж Вашої концепції - це самостійне обрання голови адміністрації депутатами районного, обласного рівня з-поміж себе або з-поміж лідерів громадської думки на місцевій території?
Ігор Сабій: Ні, не з-поміж себе, не з-поміж лідерів громадської думки. Потрібно обирати, в першу чергу, фахову людину. Ми, депутати, - політики, і ми маємо давати певну концепцію, а виконком має її виконувати. Для цього необхідні професіонали і фахівці в промисловості, економіці, тощо. І з точки зору контролю, це мала б бути людина, обрана в чи то в районній, чи то в обласній сесійній залі. За таких обставин є можливість контролю.
KV: Як часто керівники профільних департаментів основних напрямів мають звітувати перед Київоблрадою? І що за висновки вони мають робити після таких зустрічей із депутатами, адже, зазвичай, подібне звітування носить лише формальний характер?
Ігор Сабій: Воно так і є. Потрібно зізнатись, що ці звіти досить формальні. Так, звичайно, ми можемо не взяти до відома надану нам інформацію, але що це дасть? Абсолютно нічого. Тому я і говорю, що має бути відповідальність. Звичайно, є планова звітність, але ми все одно незадоволені тими звітами. Як ми можемо бути задоволені, коли бачимо, що рівень освоєння коштів обласного бюджету - 18%? Коли на рахунках лежить більше 0,5 млрд гривень, які не можуть бути використані? І до того ж, що таке бюджет? Це - людські гроші, податки, які з них зібрали і мали б направити на школи, медицину тощо. І коли ті гроші просто “висять” і, більше того, їх з’їдає інфляція, то постає питання недієздатності управління. У той же час, до нас, як до обранців громади, звертаються люди, а ми не маємо жодного впливу. І ось це є найгірше.
Читайте: Ольга Бабий: "Мы наконец-то начнем давать деньги на энергоаудит областных учреждений"
KV: У Київоблраді досі не прийняли новий регламент. В чому полягає проблема затвердження регламенту? І які правки до нового проекту надала Ваша фракція?
Ігор Сабій: Згідно законодавства, доки не прийнято новий регламент, то чинним залишається попередній. Особисто я зараз не бачу якоїсь гострої необхідності терміново вносити зміни в регламент.
KV: Для підготовки матеріалів на кожну сесію Киїоблради витрачається приблизно 20 пачок паперу. В свою чергу, у новому регламенті мала б зявитись норма про відмову від паперового документообігу. Як бути з цим?
Ігор Сабій: Від паперового документообігу можна відмовитись і без внесення змін до регламенту. Я, як член бюджетної комісії, неодноразово ініціював це питання і думаю, що ми до нього все ж таки дійдемо. Гадаю, в наступному бюджетному році це питання вже вирішиться.
KV: У Вас скоро відбудеться велика партійна подія. З яким завданням та з яким настроєм київська обласна “Свобода” їде на всеукраїнський з’їзд?
Ігор Сабій: Звичайно, з піднесеним настроєм. Нам приємно, що ми зараз є практично найстаршою діючою партією України. Нам 13 жовтня виповниться 25 років. Зрештою те, що ми не просто існуємо, а й активно працюємо, доводить, що та ідеологія, яку ми несемо, ідеологія українського націоналізму, - жива.
KV: До виборів готуєтесь чи завжди готові?
Ігор Сабій: Як відомо, наступні вибори починаються на наступний день після закінчення виборів. Отже, ми завжди готуємось. Крім того, ми є партія, яка працює постійно, ми - не політичний проект. Ми не починаємо за два місяці до виборів масштабну кампанію та інформаційну навалу на виборців. Ми працюємо систематично, а тому наш виборець не зомбований чи зачарований саме на цю хвилину, він стабільний, переконаний. Тим більше, у нас є тенденція до зростання. Не зважаючи на інформаційні удари по нас після Революції Гідності, час розставив усе по місцях і люди зрозуміли, хто насправді дбає про українців.
Читайте: Депутаты Киевоблсовета от ВО “Свобода” отчитались за первые 100 дней работы (+документ)
КиевVласть
Намагаюся переосмислити, що трапилося з моїм світоглядом 05.09.2016 р.. Саме в ніч з п’ятого на шосте вересня я повертався до-дому від воріт Святошинського лісопаркового господарства, де намагався підтримати (хоча б присутністю) своїх сусідів, в яких “будівельники Київміськбуду” заблокували автомобілі, й хотіли, щоб власники автомобілів просили у них дозволу забрати своє майно….
Я вже писав, що спостерігав, як мій сусід протягом години, з періодичністю 10-15 хвилин телефонував на 102, але нові патрульні не приїжджали, точніше – не доїжджали, тобто ми кілька разів бачили, як з вулиці Святошинської до нас повертає “пріус з маячками”, потім пригальмовує, розвертається і їде геть…. Спочатку ми подумали, що екіпаж не зрозумів, куди їхати, потім ми вдруге побачили як розвертається пріус… Особисто у мене було дві версії, чому нас ігнорує “довгоочікуваний пріус”: або патрульні бачили, що ми без селфі-палки, а отже, нічого на нас витрачати час, або співробітники “переатестованої поліції”, які як раз стояли на тому повороті (тільки приховані від нас деревами, да і ніч була) давали копам “відбій” (лише версія, не бачив)… Самі ж “переатестовані поліцейські” на прохання допомогти забрати свою власність відповідали, “це не входить до моїх обов’язків”, “ви можете зателефонувати в 102”, “я не маю часу”, “розбирайтесь самі” і т.д.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Коли ж екіпаж нової поліції таки приїхав, я був шокований, оскільки вони просили дозволу у людей, які захопили і утримують чуже майно, супроводжувати власника авто і дозволити йому забрати свою машину. Так от, в ту ніч, повертаючись додому я усвідомив, що в нашій країні правоохоронних органів немає, точніше – органи є, а от охорони наших прав немає…. “Енергійних хлопів і дівчат на пріусах” вистачило на півроку, саме за стільки часу “стара система” їх асимілювала. Ще шість місяців тому, ті самі копи приїжджали на наші виклики до спірної ділянки, і в лічені хвилини наводили там лад.
Допитливий читач запитає: “що він пише?”, “якісь нісенітниці”, “Причому Київміськбуд до Святошинського лісопаркового господарства?”, “що за маячня з поліцією за деревами?”, “що приватні авто робили в Лісгоспі?”. Я і сам не розумію, як це все могло відбутися в столиці країни, яка позиціонує себе “правовою Державою”, претендує на “безвізовий режим з ЄС”, розповідає усім, що “успішно проводить реформу МВС”.
Спробую роз’яснити, як я побачив той день.
Спірна ділянка землі біля Святошинського провулку не має шляхів під’їзду - окрім, як через вузький двір цього будинку, і мешканці будинку вже півроку несуть цілодобове чергування на воротах двору, аби не допустити будівельну техніку через двір. Інші три сторони ділянки огороджені заборами різних підприємств (Київської міжнародної школи, Святошинського лісопаркового господарства і якогось “Кївоблагротехпостачу” - в правильності назви останнього не впевнений). Жодна з цих організацій також не надала дозволу Київміськбуду ганяти будівельну техніку своєю територією.
І ось, 05.09.2016 р. невідомі люди кремезної статури (депутат Київради і ветеран Зубко стверджував, що то будівельники Київміськбуду чи їхньої “підрядної організації”) вирішили не “заморочуватись дозволами”, а просто взяли під контроль територію Святошинського лісопаркового господарства, поставили там свою охорону, і через дірку в заборі потрапили на спірну ділянку (в першому і другому фото заява директора Святошинського лісгоспу до поліції, щодо блокування роботи ввіреного йому підприємства), за допомогою святошинської поліції (захищали власними тілами підступи до тітушок майже усім особовим складом Святошинського УП) заварили доступи до спірної ділянки зі сторони Святошинського провулку і укріпили колючим дротом. Питання того, що на спірній території знаходиться власний автотранспорт і інше майно мешканців будинку, ані тітушок, ані поліцію не бентежило.
Читайте: Боевики “Киевгорстроя” снова избили киевлян на Святошино
Більше того, “переатестована поліція” добре знала, що лісгосп захоплений, і полісмени пропонували власникам йти забирати авто через дірку в заборі Святошинського лісопаркового господарства (мабуть під час атестації святошинських полісменів оминули запитання щодо кваліфікації дій при заволодінні чужим майном і обмеженням, без рішення суду, доступу власника до його майна, підтвердженого відповідними документами; та “Захоплення будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, з метою незаконного користування ними або перешкоджання нормальній роботі підприємств, установ, організацій”).
Події, що відбувалися протягом дня: розбиті голови мешканців, травлення мешканців газом з вогнегасників, побиття вікон в автомобілях, кількість поліції в одному окремо взятому дворі і багато іншого я якось опишу окремим постом. А повертаючись до нічних подій біля воріт лісгоспу, вирішив допомогти нашій самій “реформованій і атестованій” поліції – зміст заяви директора Святошинського лісопаркового господарства дуже нагадує ситуацію, передбачену в статті 341 Кримінального кодексу, адже лісгосп по суті є, крім іншого, пожежною частиною, яка гасить лісові пожежі, та взаємодіє з основними частинами ДСНС, отже “будівельники Київміськбуду” заблокували і пожежну техніку (я не юрист, можу помилятися, це лише погляд з боку, а сумніватися в компетенції святошинської поліції не можна, вона ж реформована).
Гугл каже: “Стаття 341. Захоплення будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, з метою незаконного користування ними або перешкоджання нормальній роботі підприємств, установ, організацій - карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк”.
Так от, “реформована поліція”, я зробив трохи вашої роботи (якщо ви працюєте за вказаною заявою), на фото три і чотири зображені люди, які в ніч з 05.09.2016 на 06.09.2016 контролювали вхід до Святошинського лісопаркового господарства та вирішували, кого пропускати чи не пускати через територію лісгоспу до автомобілів на спірній території біля Святошинського провулку. На фото один з панів веде відеозйомку, так от на тому записі ці пани самі кажуть, що вони “охоронники лісгоспу” (нагадаю – в заяві директора зазначено, що це не так!). А на відео внизу посту “реформована поліція” знайде чудового свідка, адже пані старший лейтенант добре обізнана щодо “воріт в заборі лісхозу”, свою колегу ви легко ідентифікуєте (відео не дуже якісне, але на ньому усе чутно і зрозуміло).
Мер-Віталік, коли наступного разу будеш бубоніти мантру “будівництво законне”, подумай (хоча б спробуй), навіщо захоплювати державне підприємство, знімати з роботи ціле районне управління поліції для силової підтримки, ламати забор державного підприємства, захоплювати майно громадян, якщо “будівництво законне”?
Дуже хочу подякувати меру-Віталіку за нові стандарти містобудування! Також хочу подякувати поліції за “охорону громадського порядку” - пані старший лейтенант вважає, що саме цим вона займалася цілий день у дворі Святошинського провулку, 2.
Що ж, Василю, ти можеш думати в голос чи мовчки, ти можеш змінювати свій світогляд чи ні… Головне пам’ятай, що завтра 20 вересня, отже сьогодні, до кінця дня, ти мусиш сплатити податок!
Василь Кабанчик, представник громади Святошинського провулку
Джерело: Фейсбук автора
Читайте: “Киевгорстрой” прячет от киевлян результаты своего аудита
КиевVласть
Коммунальное предприятие "Киевтранспарксервис" обнародовало перечень незаконных парковок, хозяева которых предоставляют услуги платной парковки без соответствующих договоров. При этом в бюджет столицы поступления не перечисляются.
Об этом KV стало известно из сообщения пресс-службы Киевской горгосадминистарции (КГГА)
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
На этих площадках происходит самовольное занятие земельных участков. Такие участки подлежат освобождению или передаче субъектам хозяйствования, с которыми "Киевпарктранссервис" заключит договоры.
Перечень парковочных площадок, которые функционируют незаконно.
Загальна кількість п/м
Місцезнаходження земельної ділянки
Кількість
машиномісць
Голосіївський р-н
5
вул. Гайдара, 27-31
50
вул. Лабораторна, 28
26
вул. Ломоносова, 8
40
просп. Науки, 49
285
просп. Червонозоряний, 130
60
Дарницький р-н
10
вул. Бориспільська, 17
50
вул. Ващенка (навпроти буд. 5-7) та вул. Садова (між буд. 50-А та 53-А).
30
вул. Драгоманова, 13/10
55
вул. Кошиця, 1/38
32
вул. Мишуги, 4/1
50
вул. Ревуцького, 36/2
20
просп. Бажана (ст. метро “Харківська”, майданчик під шляхопроводом)
49
просп. Григоренка, розподільча смуга
(навпроти будинків на вул. Мишуги, 10, 12)
113
Харківське шосе, 156
35
Харківське шосе, 168-Є
35
Деснянський р-н
25
вул. Бальзака, 1-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
100
вул. Бальзака, 3-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
52
вул. Бальзака, 8-Г (вздовж лінії швидкісного трамваю)
112
вул. Бальзака, 10-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
111
вул. Бальзака, 16-18 (вздовж лінії швидкісного трамваю)
110
вул. Бальзака, 28-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
133
вул. Бальзака, 40-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
210
вул. Бальзака, 49-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
77
вул. Бальзака, 53-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
130
вул. Бальзака, 61-Б (вздовж лінії швидкісного трамваю)
22
вул. Бальзака, 63-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
111
вул. Бальзака, 72-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
111
вул. Бальзака, 77-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
145
вул. Бальзака, 83-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
163
вул. Бальзака, 91/29-А
18
вул. Бальзака, 94-А (вздовж лінії швидкісного трамваю)
111
вул. Братиславська, 9
133
вул. Братиславська, 14-А
70
вул. Волкова, 14-16
90
вул. Кіото, 5-9
104
вул. Лісківська, 20-22
30
вул. Радунська, 26
22
вул. Шолом-Алейхема, 5-В
270
просп. Генерала Ватутіна, 3-А
200
просп. Маяковського, 47
94
Дніпровський р-н
16
бульв. Ярослава Гашека, 18, 17
60
вул. Березняківська, 19
200
вул. Вершигори (навпроти буд. 2)
450
вул. Вершигори, 2 (навпроти у розворотному кільці)
100
вул. Воскресенська, 2-А
160
вул. Кармалюка, 47
35
вул. Курнатовського, 2
247
вул. Микільсько-Слобідська, 6/2
200
вул. Панельна, 2
500
пров. Сеноманський, 16
100
просп. Броварський (гідропарк біля мосту “Метро”)
54
просп. Генерала Ватутіна, 26
240
просп. Генерала Ватутіна (навпроти буд. 26)
260
просп. Генерала Ватутіна, 30
220
просп. Генерала Ватутіна, (навпроти буд. 30)
300
просп. Гагаріна, 15
45
Оболонський р-н
3
вул. Петра Дегтяренка (навпроти буд. 33)
11
вул. Новокостянтинівська, 22/15
30
просп. Героїв Сталінграда, 2-А
12
Святошинський р-н
8
вул. Бахмацька, 31 (вул. Олевська, 3-В)
40
вул. Булаховського, 4
33
вул. Григоровича-Барського (навпроти буд. 5)
38
вул. Якуба Коласа, 16
692
вул. Симиренка, 23 (розворотне кільце трамвая)
34
просп. Леся Курбаса, 1
180
просп. Леся Курбаса, 8
44
просп. Палладіна (навпроти буд. 63/5 - 62-Б на вул. Ірпінській)
20
Солом’янський р-н
9
вул. Волгоградська (навпроти буд. 33-35)
20
вул. Клінічна, 25
25
вул. Кудряшова, 14-А
80
вул. Курська, 13-Б, 13-В, 13-Е
26
вул. Курська, 15-А
24
вул. Механізаторів, 5
15
вул. Ярослава Галана, 30
100
вул. Героїв Севастополя, 42
35
вул. Петра Радченка, 25
30
Шевченківський р-н
1
вул. Котовського, 47, корпус 2
55
Как сообщала KV, в начале июня на территории Национального Экспоцентра Украины (ВДНХ) появилась автоматизированная парковка, на которой можно расплатиться банковской карточкой.
Читайте: Без законопроекта о парковке решить транспортную проблему в Киеве нереально, - депутат Киевсовета Николай Негрич
КиевVласть
Початком цієї легенди можна вважати дату офіційного представлення славетного пана Міхеіла Саакашвілі як голови Одеської ОДА, з особистістю якого ви вже напевно добре знайомі, а саме 30 травня 2015 року.
Пан Саакашвілі здавна позиціонував себе як "баадурі" (в грузинській міфології - герой, син богів, борець проти зла). Однак перед здійсненням своєї "почесної місії" план Міхеіл вирішив спочатку прославити себе на всю Україну.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть”
Так, він з прибічниками продемонстрував виставу громадянам України під назвою антикорупційний форум "Рух за очищення", на якому пан Саакашвілі відкрито заявив про те, що ВІН покінчить з корупцією на території України у всіх її проявах та викорінить її з генетичного коду українців раз і на завжди.
І тут пан Саакашвілі зрозумів, що славетному борцю з корупцією необхідна відповідна фінансова підтримка для проведення його "вистав" та проживання на території України, а замість борця з корупцією став одним з її очільників.
І тут йому на підтримку приходить очолювана його побратимом Теймуразом Нішніанідзе, організація, що носить назву "Благодійний фонд "На благо Одеси" (далі - фонд).
Відповідно до відомостей, що доступні пересічному користувачу мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Міністерства юстиції України, датою державної реєстрації фонду є 28.05.2014 року, а з 28.08.2015 року очільником фонду було призначено пана Нішніанідзе.
Однак, окрім прізвища, пана Нішніанідзе у відомостях, зазначених про засновників фонду, зазначені добре знайомі одеситам, жителям області та країни такі імена як Ківан Аднан (засновник ТОВ "КАДОР ГРУПП"), Хаджішвілі Шота Гурамович (одіозний одеський бізнесмен, який прославився ухиленням від сплати податків) та Ставніцер Андрій Олексійович (більш відомий як засновник та посадовець підприємств групи "Трансінвестсервіс" (скорочено - "ТІС").
Як мовиться в Україні: "Диму без вогню не буває". Так пан Саакашвілі, оточивши себе досить впливовими людьми, почав обмінювати їх головний ресурс - фінанси, на прояви своїх владних повноважень та вплив власної персони на інших посадових осіб.
Внаслідок чого Ківан Аднан, достовірно не відомо скільки, безперешкодно отримував земельні ділянки з престижним місцем розташування для будівництва житлових комплексів, та в подальшому отримував багатомільйонні виручки за їх реалізацію.
А також, за рахунок Фонду, спільно зі Ставніцером, утримує цілий гарем дівчат легкої поведінки, які супроводжують їх в різні поїздки. Одна з них нещодавно поділилилася своїми враженнями від поїздки в Лондон і Київ, але це - матеріал окремої статті. Ходять чутки, що вже кілька модельних агентств воюють за можливість поставляти "живий товар".
Пан Хаджішвілі Шота Гурамович отримав посаду директора ДП "Іллічівський морський торгівельний порт" для кума Крижанівського Сергія Володимировича, за допомогою якого пан Хаджішвілі, ймовірно, в подальшому займатиметься давно знайомою йому діяльністю по ухиленню від сплати податків та протиправного збагачення.
Повернення фіктивного ПДВ на сотні мільйонів гривень, поїздки за кордон з представниками ДФС і експорт рослинної олії, змішаної з автомобільним мастилом, – ось справжній бізнес Хаджішвілі.
А пан Ставніцер Андрій Олексійович отримує незаконні дозволи на проведення будівництва ТОВ "ТІС – Контейнерний термінал" гідротехнічних споруд в межах акваторії порту "Южний". А також створює спеціальні умови проти швейцарського інвестора – компанії Allseeds - та вимагає хабарі за рішення цих проблем в ОДА.
І це лише очевидні переваги, які отримали "спонсори" Міхеіла Саакашвілі. Сам він отримує одяг від світових брендів, паливо для транспортних засобів, люкс-номери у готелі "Брістоль" для побачень з коханкою, особисті безкоштовні авіарейси та кошти.
Так, проаналізувавши положення ЗУ "Про благодійну діяльність та благодійні організації", я дійшов висновку, що найбільш доречною назвою для БФ "На благо Одеси" є "БФ "Шикувати за кошти Одещини", а прізвище "Саакашвілі" та слово "корупція" - є однокореневими словами.
Це лише моє суб’єктивне бачення діяльності пана Саакашвілі як українця та голови Одеської ОДА, та, беручи до уваги всі оприлюднені факти та чутки, що ходять в народі, позитивного героя з нашого "баадурі" словами намалювати перед вами не вийшло.
Павел Выговский, активист общественного движения "Відродження Одещини"
Читайте: Генпрокуроры: история новейшей Украины в лицах
КиевVласть
В охоронній зоні заповідника “Київ: Собор Святої Софії та прилеглі монастирські будівлі, Києво-Печерська Лавра” незаконно забудовують вали Київської фортеці. Хоча будувати в зоні заповідника можна тільки з дозволу міністерства культури, а в деяких випадках - і взагалі не можна.
”Київміськбуд” має “Мрію” - зруйновані вали
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
З 22 січня 2015 року на будівництво в охоронній зоні заповідника Київрада ввела мораторій. За 5 днів після мораторію, на Лейпцизькій, 13, де і проходять давні захисні вали, компанія “Київміськбуд” отримує дозвіл Держархбудінспекції на будівництво висотки.
Будують на земельній ділянці ТОВ “Мрія-плюс”. Власники фірми: мати Сергія Думчева (кандидата-”носорога” на виборах мера Києва) та Інна Журба (партнерка бізнесмена Сергія Шахова, який організовував виборчу кампанію Петра Порошенка у Луганську). Сергій Думчев не приховує, що насправді “Мрія” належить йому і Шахову: “В 2003 році ми купили “Мрію” 50 на 50 з Борисом Броншейном. Потім він (Бронштейн - авт) продав свою долю Шахову, з ним у мене ніколи не було фінансових суперечок, цього цілком достатньо для партнерства”.
“Київміськбуд” запевняє, що “Думчев і Шахов” передали їм всю документацію. За нею будівництво розташоване не на валах і не підпадає під мораторій. Проте показали лише застарілі документи, ще 2007-го погоджені Державною службою з питань національної культурної спадщини. Це історико-містобудівне обрунтування, підписане головою служби Миколою Кучеруком. Нині воно викликає багато питань.
“Не була суміщена топозйомка 1925 року Києва з реальною топозйомкою на момент розробки цього документу, щоб точно визначити межі валу, - каже столичний архітектор Олег Гречух. - І навіть за тими межами, які показано на цій топозйомці, досить невисокої якості, все рівно видно, що межах ділянки проходить вал. Але якби автори цієї роботи ще би додали сюди дослідження історичної карти від 25 року, то вони би виявили, що ці межі валу займають ну майже ⅓ ділянки, на якій будується зараз будинок”.
Контролювати, як забудовники дотримуються мораторію, має комісія Київради з питань містобудування, архітектури та землекористування. До її складу входить і Юрій Зубко, керуючий справами ПАТ “ХК ”Київміськбуд”, який і є яскравим порушником цього мораторію.
І не лише мораторію.
Згідно генплану, на Лейпцизькій, 13 дозволяється будувати не вище 27 метрів. Це до 9 поверхів. Проте там виганяють 17-поверхівку. Як вона виглядатиме, показано на графіці нижче.
Згідно проекту 2008 року майстерні “М.Дьомін” поверхів мало бути взагалі 22. Проект, запевняють у “Київміськбуді”, “скорегували”: знизили на 5 поверхів, але замість однієї секції будують три. Перепогодження проекту - не проводили.
Міністерство культури на запит “Наших грошей” відповіло, що дозволу на проведення земляних робіт по Лейпцизькій, 13 не давало. Більше того, Мінкульт ще у грудні 2014 року звертався до Генпрокуратури з вимогою зупинити будівництво. На той час будівництво взагалі велось без дозволів та погодження науково-проектної документацї.
Водночас, ділянка по Лейпцизькій, 13 охороняється містом вже майже 40 років. З того моменту, як 1979 року Київрада визначила межі історико-культурних заповідників і охоронних зон пам’яток історії і культури Києва. В 2002 КМДА ще раз прописала ці межі, з урахуванням змін назв вулиць. З 2011 Лейпцизька, 13 охороняється не лише містом, а й державою: Мінкульт відніс її до охоронної зони заповідника.
Коли “Київміськбуд” почав будівництво, історико-містобудівне обгрунтування "Мрії-плюс" було застарілим. На це мав би звернути увагу головний архітектор Києва Сергій Целовальник, коли в 14-му році видавав містобудівні умови. Але він чомусь заплющив на це очі.
Сюрприз для покупця
На сайті “Кивміськбуд” рекламує будинок на Лейпцизькій, 13 як житло бізнес-класу з прекрасними видами з вікон на Печерську Лавру та Дніпро.
В реальності ж мешканці більшості квартир спостерігатимуть з вікон стіни сусідніх офісів. Один - вже збудовано. Другий саме зводиться. Майже впритул, на відстані приблизно 10 метрів. Тож мешканці будинку не просто не матимуть гарного виду, а й елементарно - не бачитимуть сонця через тінь сусідніх будинків
На сусідньому даху стоїть газова котельня, тож, як запевняють фахівці, її викиди будуть спрямовуватися при певном напрямку вітру на квартири житлового будинку. У паркінгу - менше місць, ніж квартир, тож у тупикова вулиця Лейпцизька скоро перетвориться на суцільну стоянку. І не чекайте на дитячий майданчик.
Будівельні дріжжі: 9 поверхів замість 1-го
Вікна у вікна із житловим будинком на Лейпцизькій, 13 зводиться 9-поверховий офісний центр. Він так само без дозволів виганяється за адресою Лейпцизька, 15. Власник ділянки - ПАТ “Діпробудмашина”. Голова наглядової ради товариства - Вадим Григор’єв, який до 2004 року володів меблевою компанією “Меркс” разом із Валерієм Хорошковським. Наглядову раду ПАТ також складають представники “Мерксу”.
Будівництво на Лейпцизькій, 15 велося взагалі без паспорта об”єкта. Він з”явився лише після кількох візитів знімальної групи “Наших грошей”.
Історія метаморфоз цієї забудови цікавіша навіть за її сусіда. В 2005 році на Лейпцизькій, 15 розробили проект 9-поверхової адміністративної будівлі і 1-поверхової їдальні, він поданий на малюнку нижче. Проект погодили. Проте після дозволу ДАБІ на їдальню, на її місці почав рости офісний центр.
На прохання показати дозвіл мінкульту на будівництво на валах, у “Діпробудмашині” повідомили, що дозвіл є, просто його “не можуть знайти”.
Водночас “Діпробудмашина” судиться з містом за інфраструктурний внесок. Забудовник має платити місту за використання мешканцями будинку навколишньої інфраструктури. І розмір оплати напряму залежить від масштабу будівлі. Нині компанія намагається через суд отримати довідку, що вже заплатила місту за будівництво достатньо. Якщо вдасться, більше місто від неї не отримає ні копійки. Тож Київраді саме час дізнатись, що насправді виросло на місці скромної їдальні.
Будівництво на валах - прямий шлях до того, що заповідник виключать зі списку об'єктів світової спадщини ЮНЕСКО. Ця міжнародна організація неодноразово наголошувала, що сучасна забудова в Києві становить загрозу для збереження історичної спадщини.
Джерело: Наші гроші (ZIK)
Читайте: В буферной зоне Лавры “Киевгорстрой” готовит новое строительство
КиевVласть
Нагадаю хронологію розвитку подій навколо районних у місті Києві рад. Ще не так давно (25 серпня 2010 року) Київська міська рада звернулася до Верховної ради України з питанням про внесення змін до Закону України “Про Столицю України – місто-герой Київ” стосовно необхідності їх подальшого існування. Як відомо, у той час біля керма Києва був Леонід Черновецький з цілою купою родичів, які міцно опанували грошові потоки на столичній ниві і йому просто заважали відносно самостійні районні ради з власними виконавчими органами.
Уже через декілька днів 7 вересня того ж року Верховна Рада ухвалила відповідні зміни до зазначеного закону, визначивши, що районні ради можуть утворюватися за рішенням територіальної громади міста Києва, прийнятого шляхом проведення місцевого референдуму, або рішенням Київської міської ради. А раз можуть утворювати - можуть і скасувати.
Цей закон блискавично був підписаний Віктором Януковичем вже 8 вересня, а 9 вересня Київрада вирішила ліквідувати райради (рішення №7/4819) “Про питання організації управління районами в місті Києві”.
Тоді за це рішення проголосували 95 депутатів з 110 зареєстрованих в залі (партія Регіонів, Блок Леоніла Черновецького та Блок Кличка).
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
Збулася давня мрія Черновецького. Під контроль його зятя Супруненка потрапили питання виділення земельних ділянок, і їх почали роздавати потрібним людям тисячами гектарів за одне засідання.
Син Степан “відповідав” за тендерні закупівлі в системі міського господарства, а донька Христина – за специфічну сферу роботи з одинокими людьми похилого віку, які видавалися “керманичам міста” перспективними в плані звільнення житлової площі і переселення в будинки пристарілих.
Близькі родичі і куми взяли під контроль майнові комплекси, медицину, житлово-комунальну сферу, включаючи монопольні системи “Київенерго”, “Київводоканал” та “Київгаз”, витіснивши звідти попередників.
Цим самим було підготовлено ґрунт для переходу Києва під владу Януковича, що сталося “без бою”, бо влада Черновецького так обросла криміналом, що достатньо було його пред’явити - і можна брати Київ під контроль “донецьких”.
Виконавчу владу в районах почали здійснювати без будь - якого контролю громади районні державні адміністрації, які працюють і дотепер.
Таке рішення звузило сферу самоврядування в столиці, а величезні райони, які за чисельністю дорівнюють багатьом обласним центрам, були позбавлені права обирати власних представників до райрад.
Влада віддалилася від людей, які навіть потрапити в Київраду, не можуть через віддаленість місця проживання та спеціальну систему блокування для виборців і охорони, яка робить чиновників просто недоступною для киян.
Громадяни добре пам’ятають той час, коли будь-хто з киян міг безпосередньо потрапити до райвиконкомів, а до держадміністрацій – неможливо.
Депутати райрад, які, до речі, працювали на громадських засадах, приймали звернення людей в найближчих ЖЕКах і були комунікатором з представниками районного та міського керівництва.
Та й райвиконкоми мали значно більші можливості від нинішніх райдержадміністрацій, використовуючи спеціальні ремонтні служби в системі житлового та дорожнього господарства, зеленого будівництва. Райони не допускали того безладу, який характерний нині для неконтрольованої вуличної торгівлі, реклами, “диких” автостоянок тощо.
У районі розроблявся і затверджувався власний бюджет, а кожен депутат, обраний від кількох будинків, контролював використання коштів за його статтями на власному окрузі.
З приходом після Революції Гідності нової влади розпочалися певні процеси, які показали, що проста зміна керівників місцевого самоврядування без зміни самих принципів його організації нічого кращого не дала, а віддаленість влади від людей та її недоступність породила проблеми. Вони загрожують, перш за все, самій новій владі.
У липні 2015 року за ініціативою окремих депутатів Київради ухвалено принципове рішення про відтворення райрад, а на черговій сесії Київради погоджено дату їх проведення – 27 березня 2016 року.
Цим рішенням (№787/1651) була також визначена гранична чисельність депутатів по кожному району та визначена їх компетенція і повноваження.
Період п’ятирічної боротьби за відновлення районних у місті Києві рад нібито завершився перемогою. Ухвалюючи це рішення разом з іншими фракціями та позафракційними депутатами, домінуюча тоді в Київраді фракція Кличка-Порошенка усвідомлювала, що, не підтримавши таку пропозицію, вони зазнають іміджевих утрат та заслужать докори про недемократичність напередодні виборів 25 жовтня 2015 року. Але вже тоді невеличка фракція “Батьківщина” устами Тетяни Меліхової висловила припущення, що після їх проведення і в разі переобрання В.Кличка підконтрольна йому та Президентові П.О.Порошенку “Солідарність” зробить спробу повернутися до того стану влади, який існує.
Читайте: Шатай, детка, шатай! Киевский облсовет урезал полномочия КОГА
Життя показало, що так воно і сталося. Уже після ухвали ЦВК про вибори 27 березня 2016 року та публікації календарного плану їх проведення 27 січня 2016 року невідома Громадська організація “Громадський контроль “Наждак” подала позов до Окружного адміністративного суду і одразу отримала ухвалу про забезпечення позову, яка зупинила Постанову ЦВК.
Аналітики опосередковано зв’язують цю організацію, зареєстровану за домашньою адресою, з провладними політиками, які давно відомі як рекетири-рейдери.
Можна здогадуватися і про те, що нинішній виконавчій владі та і самому Президентові, які стрімко втрачають рейтинг, дуже не хочеться віддавати владу в столиці, де, як гриби після дощу, ростуть магазини лише однієї відомої солодкої фірми, а земельні ділянки, виділені в історичних охоронних зонах, ще не освоєні.
В. Кличко, посада якого була свого часу узгоджена у Відні з Фірташем і Льовочкіним, також відчув насолоду від абсолютної влади і ділитися нею не збирається. А судова система в Україні не змінилася і продовжує виконувати замовлення тих, хто незаконно використовує телефонне право.
Легко також зрозуміти, чому співпозивачами позовів стали двоє народних депутатів – Є. Рибчинський і С.Рудик.
Перший - обраний від Блоку Петра Порошенка, а другий – колишній представник влади космічного мера. Але ж Президент України задекларував позицію про децентралізацію в Україні, як єдиний шлях виходу з кризи! Чому ж тоді його підлеглі діють всупереч цій декларації? Тоді виникає питання: чи треба брати до уваги і попередні зобов’язання і декларації, які не виконані?
Безумовно, очільники держави не хотіли б втрачати своє абсолютне право призначати керівників районів столиці. А то ще люди можуть не того обрати! А він, не дай Бог, почне орієнтуватися на інтереси виборців, а не заглядати в рот тим, хто його призначив.
Київська міська організація політичної партії ВО “Батьківщина” рішуче засуджує таку подвійну гру політиканів і разом з іншими політичними силами не допустить ігнорування основних принципів самоврядування в Києві та захищатиме інтереси громадян всіма своїми можливостями.
Читайте: Провалы децентрализации. В Киевской области со скандалом раскалывается первая объединенная община
КиевVласть
Різдвяна історія про те, як магічним чином отримати землю під Києвом, потім обміняти її на квартири і продати їх МВС і Міноборони за 80 мільйонів.
Дарма стародавні алхіміки, шукаючи філософський камінь, кучкувались в Німеччині-Італії. Найдоречніше місце для таких цікавих дослідів, це все-таки – Україна. Тут принаймні навчились перетворювати в золото якщо не всі інгредієнти, то принаймні землю.
Один із останніх прикладів – незвичний бізнесовий успіх однієї прокурорської родини, на який ми натрапили абсолютно випадково.
Секретна прозорість
“Випадково натрапили” – це, звісно, трохи перебільшення. Для цієї випадковості потрібно було кілька годин гортати сторінки новоствореного порталу публічних фінансів у пошуках “чогось цікавого”.
Зате таке гортання було винагороджене знахідкою. Кілька місяців тому ми зафіксували перерахування невідомій нам громадянці Тетяні Кривобок 29,14 млн грн. за квартири для працівників Міністерства внутрішніх справ у селі Софіївська Борщагівка. Слово “село” не має вводити в оману, оскільки це – практично Київ.
Найбільше нас спершу зацікавило навіть не прізвище, а те, що про такий конкурс ми нічого не чули. Сума серйозна, однак тендеру не було.
На початку довелось розібратись із самою схемою купівлі квартир, а докопатись до прізвища вдалось лише зараз. Але все по порядку.
Виявилось, що тендеру і не мало бути. Квартирні закупівлі МВС та Міноборони регулює окрема постанова Кабміну №147 2011 року. Згідно з нею, замовник публікує дані про конкурси не у “Віснику держзакупівель”, а на своєму сайті та у ЗМІ (на свій вибір). Публікується “оголошення про проведення закупівлі, що включає вимоги до житла, зміст конкурсної документації, строк подання пропозиції, місце проведення торгів, контактна інформація”.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
Ми справді знайшли на сайті Міністерства внутрішніх справ розділ про закупівлі житла на вторинному ринку. Підхід до оприлюднення інформації тут дуже вибірковий: подекуди – досить розгорнуті повідомлення, а іноді взагалі не уточнюється, скільки квартир збираються купити. Мовляв, дзвоніть, і ми самі розкажемо. Постанова Кабміну обіцяла ширше інформування.
На сайті МВС є дані, що 21 липня, 4 вересня і 15 вересня 2015 року переможцем конкурсу на придбання житла для працівників МВС стала Тетяна Доріївна Кривобок. Але в цих повідомленнях немає жодної інформації про те, скільки житла купують і де саме, хто склав конкуренцію переможцю на торгах. І, головне, гроші – скільки їх заплатять. Цього МВС теж не розповідає. Інформативність повідомлень наближається до нуля. А оцінити прозорість конкурсу практично неможливо.
Усього цього не дізнались би і ми, якби не портал публічних фінансів. На якому, окрім суми платежів, видно також, які квартири купувало міністерство.
Виявилось, що було придбано 41 квартиру у будинках на вул. Горького, 5б, 5в, 5г та вул. Павла Чубинського, 2 – це адреси будинків житлового комплексу “Софія Київська” (за Академмістечком).
Квартири купувалось двох типів – двокімнатні в середньому по 600 тис грн. та трикімнатні по 900 тис грн. без ПДВ, оскільки продавцем виступала фізособа. З економією у МВС не склалось. Наприклад, двокімнатну квартиру №179 по вул. Горького, 5в площею 42 кв м придбано за 585 тис грн., тобто по 14 000 грн. за квадратний метр. У відкритих джерелах є дані про продаж квартир у цьому будинку по 13 040 грн. за квадратний метр.
У цих же будинках Тетяна Кривобок продавала квартири не тільки МВС, а й Міноборони. Щоправда, Міністерство оборони ще досі не створило кабінету на порталі публічних фінансів, а відтак даних про оплату цих договорів там немає.
Натомість Міноборони на відміну від МВС публікує в себе на сайті повністю конкурсну документацію, розгорнуті протоколи торгів, дані про переможців і вартість договорів. На сайті Міноборони є дані про договори з Тетяною Кривобок за липень-вересень 2015 року на 12,23 млн грн., 17,84 млн грн. і 24,67 млн грн.
Таким чином, у 2015 році Тетяна Кривобок підписала з обома міністерствами договори на придбання квартир щонайменше на 83,88 млн грн.
Таємничий продавець
Усі придбані квартири знаходяться у Софіївській Борщагівці, в будинках на вул. Горького і Чубинського в ЖК “Софія Київська”. Забудовником є ТОВ “Укрполіскорм” Людмили Скуратовської, дружини народного депутата Сергія Скуратовського від Радикальної партії, який очолює Комітет Верховної Ради з питань будівництва.
Однак забудовник – забудовником, а квартири силовикам продає їх власник, тобто – Тетяна Кривобок.
Ми з’ясували, що це дружина Юрія Васильовича Кривобока, теперішнього старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури. Посаду в ГПУ він отримав тільки у 2014 році, а до цього трудився прокурором Оболонського району Києва.
Зліва на право: Оксана Кривобок (мати слідчого), Юрій Кривобок (слідчий ГПУ), Тетяна Кривобок (дружина слідчого), Василь Кривобок (батько слідчого)
Донедавна сім’я прокурора не вирізнялася надзвичайними доходами. Про це свідчить декларація Юрія Кривобока за 2013 рік, де прокурор показав трохи більше 100 тис грн. доходу, а його дружина – менше 40 тис грн., основну частину якого склали страхові виплати.
Правда, сам Юрій Кривобок, який працює в прокуратурі щонайменше з 2009 року, задекларував три будинки, дачний будинок, одну квартиру, а також інше нерухоме майно на 8,5 тис кв.м, яке не вдалося ідентифікувати. Можливо, це і є квартири, які потім він переписав на жінку. Бо сама Тетяна Кривобок не вказала в декларації 2013 року взагалі ніякого житла.
У реєстрі майнових прав є дані про чотири невеликі квартири у Софіївській Борщагівці, власницею яких значиться Тетяна Кривобок. Ці квартири оформлено у власність у 2015 році. Припускаємо, що так само було і з рештою вже проданих квартир, і це пояснює їх відсутність у декларації два роки тому.
Однак залишається відкритим питання, як у сім’ї прокурора з’явилося понад 100 новозбудованих квартир, продані армії та міліції.
Як із землі зробити квартири
У декларації Тетяна Кривобок вказала 6,70 га землі. Свого часу пані Кривобок віддала землю під забудову фірмі “Укрполіскорм” (у кінці 2014 р. забудовник викупив землю). Свої відносини землевласник і забудовник оформили безстроковим договором суперфіції, що дає право забудови ділянки. Ймовірно, в якості винагороди за землю Тетяна Кривобок і отримала готові квартири.
Землю в Софіївській Борщагівці мала не тільки дружина прокурора, а й його батько і мати. Всього 16,64 гектарів полів. І всі вони аналогічно мали договори про забудову з “Укрполіскорм”. Словом, сімейний бізнес.
Виникло логічне питання: коли та як родина прокурора розжилася такою кількістю землі у безпосередній близькості до столиці?
Виявилось, що у 2009 році рідні прокурора скористались правом безплатної приватизації землі у Софіївській Борщагівці. За законом кожен громадянин має право отримати безкоштовно у власність ділянку під особисте селянське господарство, але тільки площею до 2 га і один раз.
Однак у Софіївській Борщагівці людям вдавалося отримувати ділянки і по два рази, що є прямим порушенням закону. Зокрема, по дві ділянки отримали Оксана Юріївна Кривобок і Василь Якович Кривобок – батьки прокурора.
Раніше це були землі державного агрокомбінату “Пуща Водиця”. Спершу сільрада збиралась передати їх в оренду ТОВ “Біо Оріяна”, яке з 2006 року мало договір із Софіївсько-Борщагівською сільрадою про забудову. Компанія обіцяла, окрім багатоповерхівок, збудувати дитсадок, школу, зробити водопровід для всього села і передати 5% житла працівникам державного агрокомбінату “Пуща Водиця”.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
Але у 2008 році сільрада рішення про забудову ТОВ “Біо Оріяна” скасувала, обґрунтовуючи це тим, що інвестор нічого не робить для оформлення ділянки, а ще на його роботу скаржаться місцеві мешканці. “Біо Оріяна” оскаржувала це рішення в Господарському суді Київської області і перший позов виграла. Саме в цей час сільрада отримала від агрокомбінату “Пуща Водиця” лист про відмову від спірної землі на користь села. Зазначимо, що відмова ця сталася без погодження з Міністерством агарної політики.
У 2010 році сільрада подала позов про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Сільрада стверджувала, що дізналася, що земля перебувала в користуванні НДВА “Пуща Водиця”, а тому вона не мала права передати цю землю під забудову ТОВ “Біо Оріяна”, і її рішення було незаконним. Суд з цим погодився.
Схоже, що всі ці аргументи були потрібні сільраді тільки для того, щоб відкараскатись від небажаного забудовника фірми “Біо Оріяна”. Бо у 2009-2010 рр., ще не маючи на руках відмови держпідприємства від землі, сільрада вже активно роздавала цю землю у власність безкоштовно під особисте селянське господарство маловідомим громадянам. Проте в законності цих рішень сумніватися ніхто не став.
Але повернемося до сім’ї Кривобоків. По праву безплатної приватизації вони отримали небагато землі, а відтак активно скуповували її у інших осіб, кому сільрада подарувала тоді землю. Щоправда, рідні прокурора не збиралися займатися селянським господарством, і в тому ж 2010 році змінили цільове призначення землі на будівництво багатоквартирних будинків.
Зауважимо ще один цікавий момент. У 2009 році разом із Кривобоками землю під селянське господарство безплатно отримала і швидко продала Ганна Свириденко. Це дружина судді Господарського суду Київської області Павла Горбасенка. А саме Господарський суд Київської області, де суддею є чоловік Свириденко, допоміг Софіївській сільраді відбитися від попереднього небажаного претендента на землю.
На останніх виборах до Київської міської ради Василь Кривобок був довіреною особою кандидата Ганни Свириденко, яка балотувалась від партії “Батьківщина”. Більше того, Свириденко і Кривобок навіть мають спільну фірму – ТОВ “Юридична фірма “Добродії”.
Земельні оборудки у Софіївській Борщагівці не пройшли непоміченими. У 2011 році місцева депутатська комісія склала розгромний звіт щодо дерибану землі. У цьому звіті фігурували і ділянки Кривобоків, де зазначалося, що вони виділені з порушеннями. Депутати направили матеріали у прокуратури всіх рівнів і Адміністрацію президента. Але правоохоронці не побачили складу злочину. Помічником прокурора Києво-Святошинського району тоді був Назар Холодницький, який, нагадаємо, місяць тому очолив Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру при ГПУ.
Так що єдине, що ми можемо – це просто зафіксувати чергову історію бізнес-успіху в прокурорській родині. І вкотре подивуватися талантам, удачі чи просто магічним здатностям робити гроші, що переслідують сім’ї українських прокурорів.
Джерело: “Наші гроші”
Заглавное фото взято отсюда
Урочисто відкрита, але ще не доведена до ладу Поштова площа стала одним із показових місць під час передвиборчої кампанії мера Києва Віталія Кличка, яку він наводив як приклад “реальної справи, що змінює столицю”. Однак, схоже, добудова транспортної розв’язки стане швидше прикладом бездумного та недолугого руйнування історичних артефактів міста на догоду комерційним інтересам бізнесу, який має стосунок до минулої влади.
Про це йдеться у розслідуванні “Радіо Свобода”.
Археолог Михайло Сагайдак показує фотографії з розкопок майдану Незалежності, коли територію готували для торговельного центру “Глобус”. І, попри обіцянки влади все зберегти, зрештою підземелля просто залили бетоном. Тепер археолог досліджує сенсаційні знахідки – цілу вулицю часів Київської Русі – вже на Поштовій площі в Києві. Якраз там, де готуються будувати торговельний центр.
Однак щодо обіцянок влади все зберегти, Сагайдак свого скептицизму не приховує – це потребує великих витрат, новітніх технологій та, перш за все, бажання влади: “Можливо, і тут вдасться вирулити. Прохавали ж, вибачте, Майдан. Так а чому тут не “прохавають”?”
Древню вулицю на Поштовій площі абсолютно випадково розкопали навесні цього року. За оцінками археологів, дерев’яні споруди тут були зведені у ХI–XII століттях. Одна з них могла бути майстернею з виготовлення жіночих прикрас зі скла, оскільки в ній знайшли свинцеву суміш, яку використовували у такому виробництві, а також шматочки жіночого браслета.
У часи Київської Русі – середньовічної держави, яка існувала на території теперішнього Києва, – Поділ був кварталом ремісників. Історична унікальність знахідки вулиці на Подолі полягала ще й у тому, що його площа за давніх часів виявилася значно більшою, ніж раніше вважалося.
Тепер може статися так, що навіть дослідити цю пам’ятку археологи не зможуть – через те, що інвестор, наближений до президента-втікача Віктора Януковича, відповідно до проекту, просто має залити цю ділянку бетоном.
Читать также: Проект реконструкции Почтовой площади придумали “местные умельцы”
Проект реконструкції Поштової площі було затверджено ще у 2012 році. Автор проекту ДП “Київдормістпроект”, замовник – дирекція будівництва шляхо-транспортних споруд Києва. Основна мета – благородна: збільшення пропускної здатності. Розв’язку відкрили рік тому. Але це ще не все: у 2016-му під пішохідною плитою запрацює торговельний центр.
“Повне відкриття Поштової площі ми очікуємо, що це буде на день міста Києва наступного року”, – анонсував міський голова Віталій Кличко 17 жовтня.
Право будувати торговельні приміщення було надано у 2013-му ТОВ “Хенсфорд Україна” – фірмі, зареєстрованій за кілька місяців до оголошення конкурсу, а сам проект при цьому був змінений.
На тому етапі журналісти зафіксували поширене явище: представники тодішньої влади Януковича надавали право будувати спорідненим бізнесовим структурам. Не став винятком і цей випадок.
Фірма “Хенсфорд Україна” виявилася наближеною до завгоспа Януковича Андрія Кравця – людини, наближеної до Сергія Льовочкіна, колишнього голови Адміністрації президента Віктора Януковича.
Читать также: В КГГА пересмотрели проект реконструкции Почтовой площади
“Засновником “Хенсфорд Україна” є британська фірма “Хенсфорд Імпекс ЛЛП”, і от уже від цієї фірми свого часу я прийшов до компанії “Київ-Арт” і до дружини колишнього очільника Державного управління справами Андрія Кравця Марини Пелих”, – розповідає журналіст проекту “Слідство.Інфо” Максим Опанасенко, який розслідував зв’язки цієї фірми в рамках проекту YanukovychLeaks.
Ось як виглядає ця схема. Засновником ТОВ “Хенсфорд Україна” є компанія “Хенсфорд Імпекс ЛЛП”, яка водночас є засновником і ТОВ “Віас Груп”. “Віас Груп” зареєстроване у Броварах, за однією адресою з ТОВ “Дім Лісника”, яке володіло резиденцією Януковича у Сухолуччі. Тут же була фірма “Енерго Сім”, керівник якої – Марина Пелих, дружина завгоспа Януковича Андрія Кравця.
Мер Кличко у коментарі для програми “Схеми”, спільного проекту Радіо Свобода та Першого суспільного каналу, зазначив, що не знає, хто стоїть за “Хенсфордом”, але деякі елементи поведінки мера ставлять під сумнів це твердження. Мер намагається усіляко уникнути розголошення деталей угод між містом та “Хенсфорд Україна”. Мерія відмовляється надавати копії документів навіть народним депутатам у відповідь на офіційне звернення.
“Відмова базувалася на тому, що в угоді закладений пункт, що тільки за згодою сторін ця угода інвестиційна може бути оприлюднена або передана якійсь іншій особі”, – розповідає народний депутат Наталія Новак, яка представляє “Блок Петра Порошенка”, до якого влилася і партія самого Кличка.
Читать также: За сохранность исторических объектов на Почтовой площади ответят коммунальщики
Та попри намагання влади приховати деталі угоди від киян, журналісти програми “Схеми” разом із експертами дістали документи, які стосуються будівництва.
У цих документах найбільша проблема полягає в тому, що цьому інвестору ніхто не надавав землі під заплановані 10 тисяч квадратних метрів торгових площ. Сталося це через те, що на початку будівництва концепція проекту передбачала просто реконструкцію транспортної розв’язки. Уже на пізнішому етапі будівництва додали “нове будівництво об’єкта багатофункціонального призначення”.
І якщо розв’язка – це інженерна споруда, і відведення землі, згідно зі статтею 34 закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, не потрібне, то для комерційного об’єкта без цього ніяк.
“Цинізм полягає в тому, що Земельний кодекс чітко говорить: жоден об’єкт, навіть кіоск, не може стояти без документів права користування земельною ділянкою”, – відзначає архітектор та громадський діяч Віктор Глеба.
Читать также: Нардепу Наталье Новак придется выбивать у Кличко публичную информацию через суд
У тому, що ділянок не надавали під будівництво торгового центру, легко переконатися, відкривши публічну кадастрову карту України. На Поштовій площі є тільки одна відведена ділянка, на якій стоїть церква. Решта кварталу не надана нікому. Але мер Києва Віталій Кличко щиро здивувався цим висновкам: “Я вперше чую, що у нього немає там землі. Не можу коментувати. Тобто не володію інформацією, щоб вам прокоментувати – є у нього земля чи немає”.
Перевіримо ще раз, уже через електронну систему “Містобудівний моніторинг”. Він показує, що ділянка нікому не надана, а є лише наміри щодо викупу ділянки торговельного центру.
А отже, якщо інвестор за два роки не взяв в оренду і не викупив територію, то міський бюджет за землю не отримав ні копійки. За оцінкою одного з незалежних ріелторів міста, оренда такої ділянки землі на комерційному ринку може коштувати близько 200 тисяч гривень на місяць.
Хто ж позбавив Київ можливості отримати справедливу плату за землю? По-перше, головний архітектор Києва Сергій Целовальник, який видав містобудівні умови без оформлення права користування. По-друге, екс-заступник міністра регіонального розвитку часів Януковича Дмитро Ісаєнко, який своїм листом “благословив” нове будівництво. Жоден із них не надав коментарів для цього розслідування.
До того ж, спеціалізоване агентство, яке здійснює нагляд за новим будівництвом та перевіряє наявність усіх документів та відповідність їх законодавству, “Укрдержбудекспертиза”, не помітило проблем і видало позитивний звіт. Заступник директора ДП “Укрдержбудекспертиза”Володимир Ампілогов прокоментував це так: “Коли нам дають документи, там, за містобудівними умовами все є, і без цього ми навіть не приймаємо на розгляд ті об’єкти”. На зауваження, що кадастрова карта показує, що земля не надана, Ампілогов відповів: “Розумієте, зараз кожен прикриває себе…”
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
“Скажіть, будь ласка, як за документами на реконструкцію можна звести нове будівництво? От у вас є документи на реконструкцію гаража, після реконструкції гаража у вас з’являється і гараж, і ресторан?!” – обурюється Віктор Глеба.
Як це пояснює керівництво “Хенсфорд Україна”, з’ясувати не вдалося. За два роки інвестор не розжився навіть офісом. А директор фірми Марина Ткаченко, відома лише завдяки фото в інтернеті, на дзвінки не відповідає.
Отже, за сукупністю фактів виглядає, що маємо справу із корупцією та змовою чиновників та бізнесменів і намаганням посадовців приховати правду, від чого страждає, перш за все, міська громада столиці.
КиевVласть
Звідки плануються надходження до міського бюджету? Чому так мало чи так багато? Хто і далі фактично зможе не платити за орендовані земельні ділянки комунальної власності отримавши пільги і чому?
Хто і далі буде продовжувати орендувати комунальну власність за символічну 1 гривню і чи має він для цього реальні підстави? Куди будуть спрямовані кошти міського бюджету?
Чому одні об’єкти увійшли до переліку, де запланований капітальний ремонт чи асфальтування прибудинкових територій та міжквартальних проїздів, а інші ні?
Питань багато.
Відповіді на всі ці питання може дати проект рішення про міський бюджет Києва на 2016 рік.
Пропозиції громадян та бізнесу мають бути почутими міським головою та депутатами.
Трохи більше місяця залишається до прийняття бюджету Києва.
Фундація "Відкрите суспільство звернулася офіційно та через відкрите звернення до міського голови Києва Віталія Кличка щодо важливості вчасного та повного оприлюднення проекту рішення про бюджет міста на наступний рік.
У зверненні ми вимагаємо проведення повноцінних консультацій щодо проекту рішення про міський бюджету на 2016 рік.
Аби консультації не перетворилися на односторонній рух, важливим є оприлюдненням їх результатів та забезпеченням повноцінного зворотного зв’язку щодо наданих пропозицій.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
ВИМОГА 1: Публічність проекту головного фінансового документу Києва
Цього року вперше в історії України прийняття бюджету на місцевому рівні є незалежним від прийняття державного бюджету. А тому вчергове "кивати" на уряд чи депутатів парламенту цього разу вже не вийде у місцевих очільників. До 25 грудня місто Київ має отримати місцевий бюджет – головний фінансовий документ на наступний рік.
Кияни можуть дізнатися, чи враховані їх потреби та інтереси, звернення та скарги, проаналізувавши проект рішення про місцевий бюджет, який має бути оприлюднений за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою прийняття.
Тобто не пізніше кінця листопада проект рішення про місцевий бюджет має бути оприлюднений на сайті міськради.
Важливо, аби посадовці оприлюднили не лише прогнозні показники надходжень та витрат, але йпояснювальну записку із зазначенням об’єктів та бази формування прогнозних показників надходжень та не забули про всі додатки, як того вимагає Бюджетний кодекс України.
Шанованим посадовцям КМДА важливо пам’ятати, що проект рішення про місцевий бюджет повинен містити:
- пояснювальну записку з інформацію про соціально-економічний стан міста;
- оцінку прогнозу доходів та аналіз пропонованих обсягів видатків.
Кожна цифра прогнозних надходжень до міського бюджету має ґрунтуватися на переконливих та чітких розрахунках. Повторення цьогорічної ситуації, коли прогнозні показники щоквартально перевиконувалися може свідчити або про заниженні прогнозні показники або про питання до якості роботи департаменту фінансів.
- перелік інвестиційних програм (проектів) на плановий бюджетний період та наступні за плановим два бюджетні періоди (дасть змогу дізнатися, що і де буде побудовано чи відремонтовано);
- пояснення головних розпорядників бюджетних коштів чому конче необхідно витрачати кошти на той чи інший об’єкт та чому пріоритети витрачання коштів сформуванні саме таким чином.
Міська влада зобов’язана гарантувати громадянам можливість у повній мірі та завчасно ознайомитися із проектом рішення про міський бюджет на 2016 рік.
ВИМОГА 2: Почути голос небайдужих громадян
Доступ до інформації щодо змісту проекту рішення про бюджет дає громадянам можливість надавати пропозиції та зауваження. Побачивши останні, місцева влада зможе краще зрозуміти потреби та інтереси громадян та бізнесу.
Вірогідно, частина потреб та інтересів була проігнорована, а деякі цінні пропозиції так і не були включені до розгляду в процесі складання проекту бюджету.
І хоча в компетенції міської влади врахувати, частково врахувати чи відхилити надані пропозиції та зауваження в рамках проведення консультацій, але голос кожного небайдужого громадянина, який хоче долучитися до управління містом у проміжку між виборами – обов’язково має бути почутий.
Очевидно, що кожен з нас залежно від місця проживання, доходу, віку та статі має різні уявлення про те, куди першочергово мають бути спрямовані кошти з міського бюджету.
Але безперечно, громадяни мають право знати підходи, на підставі яких визначалася доцільність включення тих чи інших об’єктів до переліку інвестиційних програм (проектів). Адже саме громадяни через процедуру консультацій можуть впливати на рішення міської влади про:
- перелік об’єктів, які отримають кошти на капітальний ремонт чи будуть побудовані;
де буде нарешті заасфальтовано прибудинкову територію та міжквартальні проїзди;
- де будуть відремонтовані під’їзди або замінені ліфти;
- де з’являться спортивні та дитячі майданчики;
- чи можна буде нарешті комфортно та безпечно купатися у водоймах в спекотне літо та перестати страждати від задушливого смогу, який фактично не покидав столицю протягом серпня та вересня цього року.
Болючі для громади проблеми можна обговорити під час консультацій та почути аргументи міської влади. Аби не перетворювати консультації щодо проекту бюджету у шоу для журналістів, важливо задіяти не лише інструмент публічних громадських обговорень у форматі слухань, але й передбачити:
1. Надсилання чи/та реєстрацію пропозицій у письмовій формі на визначену електронну пошту;
2. Проведення обговорень найбільш проблемних статей надходжень та видатків бюджету у форматі експертного обговорення;
3. Проведення публічних зустрічей із заінтересованими сторонами (ініціативні групи громадян та бізнес об’єднання) щодо конкретних проблемних питань місцевої політики (наприклад, незаконні забудови, тимчасові споруди, об’єкти капітального ремонту та будівництва, утримання та благоустрій парків, скверів, міських пляжів та прилеглих до водойм територій тощо).
ВИМОГА 3: Налагодити двосторонній зворотній зв'язок із громадянами
Консультації щодо проекту рішення про бюджет мають врахувати недоліки минулорічних, перших в історії столиці, консультацій щодо проекту бюджету у форматі слухань.
До речі, вони були проведені міською владою Києва після неодноразових звернень Фундації "Відкрите суспільство". На думку учасників громадського партнерства "За прозорі місцеві бюджети!", консультації можуть бути ефективними, а громадяни та бізнес були впевненими, що міська влада готова не лише до консультування, але й до співпраці та реагування на наданні пропозиції, коли буде забезпечено:
1) оприлюднення всіх наданих пропозицій в рамках консультацій на веб-сайті міськради;
2) оприлюднення звіту про результати консультацій із громадськістю на веб-сайті міськради. Це стане свідченням того, що наданні пропозиції громадян в рамках консультацій були використанні у проекті рішення про місцевий бюджет. У звіті про результати консультацій зазначити стан та причини врахування, часткового врахування чи відхилення отриманих пропозицій та зауважень, а також зазначити, яким чином це відобразилося на проекті рішення про місцевий бюджет;
3) звітування про проведення консультацій із громадянами та бізнесом у формі окремого додатку до рішення про місцевий бюджет на 2016 р.
У цілому, це не так важко зробити міській владі. Наслідком стане зростання довіри до того що міський голова хоче робити в місті.
Особливо важливо, щоб був реальний зворотній зв'язок, а пропозиції так і не залишилися на сайті чи в папках чиновників та депутатів.
Бо саме участь громадян у бюджетному процесі є чи не найкращою можливістю впливати на міську владу у проміжках між виборами, а міській владі краще зрозуміти потреби та інтереси громадян.
Якщо з різних причин, інтереси частини громадян та бізнесу могли бути не враховані в проекті головного фінансового документу міста, то консультації – добра нагода повідомити про позиції та інтереси заінтересованих сторін.
Відповідь на питання "Чи пройде команда Віталія Кличка тест на відкритість, прозорість та готовність до співпраці із громадянами?" залежить від відповіді на відкрите звернення громадських експертів та активістів щодо оприлюднення та консультування щодо проекту міського бюджету на 2016 р.
Попри те, що звернення вже офіційно надіслане міському голові, його можуть підтримати усі небайдужі громадяни шляхом підписання за посиланням.
Міський бюджет – це наші гроші, гроші громади. І тому, громадяни ВИМАГАЮТЬ від міської влади ВІДКРИТОСТІ, ПРОЗОРОСТІ, КОНСУЛЬТАЦІЙ ТА СПІВПРАЦІ у формуванні кінцевої редакції проекту міського бюджету на 2016 рік.
КиевVласть
В сервисе Youtube появилось видео инцидента между народными депутатами Андреем Тетеруком ("Народный фронт") и Александрой Кужель ("Батькивщина"). Сам момент удара не попал в объектив видеокамеры, однако на видео видны разборки между парламентариями уже после инцидента.
Подписывайтесь на новости “КиевVласть” в Facebook
"К сожалению, сам момент начала столкновения не попал в объектив видеокамер, однако у меня после общения с обеими сторонами конфликта не остаётся сомнений, что причиной конфликта были не приязненные отношения и словесные оскорбления в адрес друг друга, после чего началось столкновение с применением физической силы. Считаю недопустимым использование факта столкновения между двумя депутатами, как повод для политического шантажа - выхода из коалиции или не голосования за важные для государства и народа Украины законы", - прокомментировал видео нардеп из "Народного фронта" Антон Геращенко.
Напомним, вчера вечером, 5 ноября, в Верховной Раде Украины произошла потасовка между народными депутатами Андреем Тетеруком ("Народный фронт") и Александрой Кужель ("Батькивщина"). Как сообщили в пресс-службе "Батькивщины", Тетерук ударил Кужель стеклянной бутылкой по голове, в результате чего у нее диагностировали сотрясение мозга.
Происшествие вызвало бурную реакцию среди коллег. Некоторые народные депутаты потребовали Тетерука сложения депутатского мандата.
По версии Тетерука, "столкновение" произошло случайно.
"Кужель начала агрессивно вести себя в отношении ко мне, начала бить меня сумкой, и защищаясь, я отступил назад к стене и произошло столкновение", - заявил он.
В то же время народный депутат Украины Игорь Луценко опубликовал медицинскую справку о состоянии здоровья народного депутата Украины Александры Кужель.
"Закрытая черепно-мозговая травма, сотрясение головного мозга, ушиб мягких тканей правой надбровной области. Рекомендовано продолжить лечение",- говорится в сообщении нардепа в соцсети Фейсбук.
(function(d, s, id) { var js, fjs = d.getElementsByTagName(s)[0]; if (d.getElementById(id)) return; js = d.createElement(s); js.id = id; js.src = "//connect.facebook.net/ru_RU/sdk.js#xfbml=1&version=v2.3"; fjs.parentNode.insertBefore(js, fjs);}(document, 'script', 'facebook-jssdk'));
Олександра Кужель. Довідка "Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м’яких тканин правої надбрівної ділянки. Рекомендовано продовжити лікування."
Posted by Igor Lutsenko on 6 ноября 2015 г.
Читайте: Нардеп Тетерук утверждает, что ударил нардепа Кужель бутылкой по голове в рамках необходимой самобороны
КиевVласть
фото facebook.com/bogdanbortakov
SELECT `id`, `uri`, `meta_title`, `meta_description`, `meta_keywords`, `title`, `text`
FROM `pages`
WHERE `uri` = 'search'
LIMIT 1
0.0006
SELECT `articles`.`id`, `articles`.`title`, `articles`.`uri`, `articles`.`image`, `articles_categories`.`uri` AS `category`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-18 19:21:00'
AND `articles`.`slider_position` >0
ORDER BY `articles`.`slider_position`
0.0003
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 2
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-18 19:21:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 3
0.0005
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.short_text AS short_text, articles.image AS image, articles_categories.uri as category, articles_categories.common_uri as common_uri
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145248', '145190', '145142')
ORDER BY `published` DESC
0.0003
SELECT `id`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`category_id` = 1
AND `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-18 19:21:00'
ORDER BY `published` DESC
LIMIT 50
0.0005
SELECT articles.id AS id, articles.title AS title, articles.uri AS uri, articles.published AS published, articles.published_date as date_only, articles.is_bold AS is_bold, articles.is_red AS is_red, articles.is_important AS is_important, articles_categories.uri as category
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('145275', '145273', '145272', '145270', '145265', '145269', '145268', '145271', '145267', '145266', '145264', '145261', '145263', '145262', '145260', '145256', '145257', '145259', '145258', '145254', '145255', '145253', '145252', '145251', '145249', '145250', '145247', '145246', '145245', '145244', '145238', '145241', '145236', '145243', '145240', '145242', '145239', '145237', '145234', '145235', '145233', '145224', '145232', '145231', '145230', '145229', '145228', '145227', '145226', '145220')
0.3379
SELECT `articles`.`id` AS `id`, MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"ділянки"' IN BOOLEAN MODE)AS rel
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-18 19:21:00'
AND `articles`.`category_id` != 9
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"ділянки"' IN BOOLEAN MODE)
ORDER BY `articles`.`published` DESC, `rel` DESC
LIMIT 1310, 10
0.0013
SELECT `articles`.`id` AS `id`, `articles`.`title` AS `title`, `articles`.`uri` AS `uri`, `articles`.`published` AS `published`, `articles`.`text` AS `text`, `articles_categories`.`uri` AS `category`, `articles_categories`.`name` AS `category_name`, `articles_categories`.`common_uri` AS `common_uri`
FROM `articles`
LEFT JOIN `articles_categories` ON `articles`.`category_id` = `articles_categories`.`id`
WHERE `articles`.`id` IN('54955', '2089', '39392', '2025', '54694', '1887', '54576', '54570', '1861', '31822')
0.2679
SELECTCOUNT(*)AS `numrows`
FROM `articles`
WHERE `articles`.`status` = 'published'
AND `articles`.`is_deleted` =0
AND `articles`.`published` <= '2024-08-18 19:21:00'
AND MATCH(articles.title, articles.text) AGAINST('+"ділянки"' IN BOOLEAN MODE)
Array
(
[meta_title] => КиївВлада
[meta_description] => КиївВлада - інформаційно-аналітичний портал, присвячений проблемам влади у Києві та столичному регіоні.
)